Справа № 750/1077/17
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1077/17 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участі секретаря: Козлової І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2017 у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов'язання вчинити дії та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов'язання відповідача закінчити ВП № 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування п. 3 постанови ВП № 53241249 від 16.01.2017 щодо стягнення з боржника виконавчого збору 12800,00 грн на підставі п. 9 частини п'ятої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2017 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено повного виконання судового рішення, яке передбачає обов'язкову виплату стягувачу коштів, станом на день відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Чернігові від 13.10.2016 визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку розміру її пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати та зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.08.2016 на підставі довідки Департаменту агропромислового розвитку Чернігівської обласної державної адміністрації № 10-09/85 від 11.07.2016, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку, а також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь позивача судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

16.01.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 750/8943/16-а, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 11.01.2017, про зобов'язання Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 70 % від місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01.08.2016 на підставі довідки Департаменту агропромислового розвитку Чернігівської обласної державної адміністрації № 10-09/85 від 11.07.2016, з урахуванням раніше проведених виплат та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12 800, 00 грн (а.с. 6).

На виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016 Чернігівським ОУПФУ здійснено перерахунок пенсії стягувачу, визначено суму доплати в розмірі 14195,58 грн та розмір пенсії після перерахунку, що підтверджується копією розпорядження № 821936 від 10.01.2017 (а.с 4).

23.01.2017 листом за № 2231/06 Чернігівське ОУПФУ повідомило Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Чернігівській області про те, що зазначене вище судове рішення виконано (а.с 4).

Позивач вважає, що оскільки судове рішення було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, а саме 10.01.2017, то виконавче провадження слід закінчити на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач зазначає, що оскільки рішення було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження, то відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження в зв'язку з його повним фактичним виконанням до відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищевказаного позивач звернувся до суду з вимогою про закінчення виконавчого провадження та з проханням скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 5 ст. 26 вказаного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

Ч. 6 ст. 26 Закону № 606-XIV передбачає, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 даного Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону № 606-XIV, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Ч. 9 ст. 27 Закону № 606-XIV визначає, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений у ст. 63 Закону України № 606-XIV.

Так, згідно ч. 1 ст. 63 Закону № 606-XIV, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення позивачем було виконано до 10.01.2017, що підтверджується розпорядженням.

Крім того, апелянт пояснює, що Управління не мало можливості надати докази до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби до 21 лютого про фактичну виплату пенсії тому, що ОСОБА_2 отримує пенсію 21 числа кожного місяця через установу банку, ця дата є фіксованою та незмінною.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду була виконана до відкриття виконавчого провадження, а тому у відповідача не було підстав зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача виконавчого збору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Пенсійні виплати, перераховані та виплачені за судовим рішенням позивачу є періодичними платежами в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Така ж позиція визначена в постанові Вищого адміністративного суду України № 8 від 19.12.2011 року. В п. 12 цієї постанови зазначено, що «пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована в разі досягнення нею передбаченого Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі».

З вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору з Управління є незаконним та суперечить ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача закінчити ВП № 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначав в своїх рішеннях (від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15, від 02.02.2016 у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Судом під час розгляду справи встановлено протиправність дій відповідача щодо незакінчення виконавчого провадження, а тому для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині щодо зобов'язання відповідача закінчити ВП № 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2017 скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов'язання вчинити дії та скасування постанови задовольнити.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області закінчити ВП 53241249 від 16.01.2017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати п. 3 постанови Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ВП № 53241249 від 16.01.2017 про стягнення з боржника виконавчого збору 12800,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.