Справа № 2-а/1570/10623/11
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2012 р.Справа № 2-а/1570/10623/11

Категорія:11.1Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправним дій та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації (далі ДСА) України в особі Територіального управління (далі ТУ) ДСА України в Одеській області про визнання протиправним дій щодо відмови компенсації витрат на санаторне-курортне лікування та стягнення 7 000 грн. в рахунок оплати вартості санаторно-курортного лікування.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він, як суддя, має право на компенсацію витрат на санаторно-курортне лікування, однак відповідач відмовив йому в оплаті такого лікування за період з 03 жовтня 2011 року по 21 жовтня 2011 року, керуючись Законами України "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року та "Про Державний бюджет України на 2011 рік", якими суддів позбавлено права на відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування, запроваджене Законом України "Про статус суддів". На думку позивача, ця відмова є протиправною, оскільки звуження змісту прав суддів не допускається.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що Закони України "Про судоустрій та статус суддів" та "Про Державний бюджет України на 2011 рік" не мають ніяких посилань щодо надання суддям путівок на санаторно-курортне лікування за рахунок державного бюджету. Кошторисом ТУ ДСА України в Одеській області видатки за КЕКВ 1343 "Інші поточні трансферти населенню" на виплату санаторно-курортного лікування суддям в 2011 році не передбачені. У зв'язку із цим, позивачу правомірно відмовлено у компенсації зазначених витрат.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2012 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до ДСА України в особі ТУ ДСА України в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 працює на посаді судді Київського районного суду м. Одеси.

У період з 03 по 21 жовтня 2011 року позивач знаходився на санаторно-курортному лікуванні в пансіонаті "Сонячна Долина" ТОВ "Каскад", витрати на лікування в якому склали 7 000 грн.

Позивач звернувся до начальника ТУ ДСА України в Одеській області із заявою від 27 жовтня 2011 року, відповідно до якої просив оплатити вартість санаторно-курортного лікування в розмірі 7 000 грн. у санаторії "Сонячна Долина" за період з 03 по 21 жовтня 2011 року, додавши в обґрунтування витрат: довідку, талон до путівки та касовий чек.

Листом від 07 листопада 2011 року №5-2784 начальник ТУ ДСА України в Одеській області повернув позивачу документи щодо компенсації витрат санаторно-курортного лікування, зазначивши, що згідно Законів України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року та "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року зі змінами, видатки за КЕКВ 1343 "Інші поточні трансферти населенню" на виплату санаторно-курортного лікування суддям в 2011 році не передбачені.

Між сторонами не існує спору щодо фактичних обставин у справі.

Як на підставу для задоволення адміністративного позову, позивач посилається на положення п.13 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", яким передбачалось, що суддя і члени його сім'ї мають право на безплатне медичне обслуговування в державних закладах охорони здоров'я. Члени сім'ї судді обслуговуються в тих медичних закладах, де обслуговується суддя. Суддям за рахунок державного бюджету, а членам їх сімей за власний рахунок щорічно надається путівка на санаторно-курортне лікування. Ці права зберігаються за ними і після виходу судді у відставку або на пенсію.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Законами України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та "Про судоустрій та статус суддів" не передбачені видатки на відшкодування витрат суддів на санаторно-курортне лікування і, тому, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказується, що прийняттям Законів України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" та "Про судоустрій та статус суддів" було позбавлено суддів на відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування, що є порушенням Конституції України та Рішень Конституційного Суду України.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів", - фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів забезпечуються державою відповідно до Конституції України.

Забезпечення функціонування судової влади передбачає:

1) визначення в Державному бюджеті України видатків на фінансування судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до Закону;

2) законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів;

3) гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів (ст. 140).

Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Бюджетні призначення на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України (ст. 142).

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (ст. 143)

Згідно з БК України, - бюджетні призначення встановлюються Законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (ст. 23).

Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (ст. 22).

Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення (ст. 23).

Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. Міністерство фінансів України здійснює загальну організацію та управління виконанням Державного бюджету України, координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету (ст. 42).

Відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 47).

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами (ст. 48).

Таким чином, законодавством встановлено, що соціальне забезпечення суддів здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень.

З матеріалів справи вбачається, що у 2011 році не було передбачено бюджетних асигнувань для надання суддям загальних судів щорічних путівок на санаторне-курортне лікування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги фактично грунтуються на нормі (ч.13 ст. 44 Закону України "Про статус суддів"), яка втратила чинність, при цьому, Закон України "Про судоустрій та статус суддів", на підставі якого втратила чинність вказана норма, не визнаний неконституційним.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в їх задоволенні.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/Л ОСОБА_1

Суддя:/підпис/ОСОБА_2

Суддя:/підпис/ОСОБА_3