Справа № 813/1460/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року № 813/1460/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі по тексту ОСОБА_1, позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі по тексту ГУНП у Львівській області, відповідач), в якій просить суд:

-визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області по поверненню пакету документів, поданого 09.12.2016 року для виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків поліцейського;

-зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти і розглянути заяву (рапорт) від 09.12.2016 року з переліком документів, який в ній зазначено та призначити виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків поліцейського в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату та зобов'язання подати до фінансового підрозділу Національної поліції розрахунок потреби в коштах.

Ухвалою суду від 13 квітня 2017 року провадження у справі відкрито. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 16 січня 2016 року отримав тілесні ушкодження, які пов'язані із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьбі з злочинністю. У зв'язку з чим, 30 листопада 2016 року йому було встановлено 3-тю групу інвалідності. Позивач звертався до ГУНП у Львівській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак йому було повернено пакет документів для приведення актів форми Н 1 і Н 5 від 19 лютого 2016 року у відповідність вимогам Наказу МВС України від 27.12.2002 року № 1346 без зазначення недоліків вказаних документів. Зважаючи на наведене, позивач вважає вказані дії ГУНП у Львівській області протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. 21 червня 2017 року скерував на електронну адресу суду клопотання за вх. № 1562 ел., в якому просив відкладсти розгляд справи на іншу дату, у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ з вересня 2004 року.

16 січня 2016 року позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою м'якої кореневої ділянки, забою правого та лівого колінного ліктєвого суглобів, які пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьбі з злочинністю.

Вказане підтверджує висновок службового розслідування за фактом травмування поліцейського Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 від 27 січня 2016 року.

25 жовтня 2016 року наказом ГУНП у Львівській області № 317 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 /через хворобу/.

Львівським обласним центром МСЕК №3 за результатами визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках згідно з довідкою серії 12 ААА №002128 від 30.11.2016 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 55%. Згідно з довідкою серії 12 ААВ № 352710 від 30.11.2016 року позивачу була встановлена третя група інвалідності з причини травми, повязаної з виконанням службових обов'язків.

09 грудня 2016 року позивач звертався до ГУНП у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, що передбачено ст. 97 Закону України "Про національну поліцію".

Однак, 16 лютого 2017 року позивачу було повернено заяву з долученими до неї документами для усунення недоліків та приведення у відповідність актів форми Н-1 та Н-5 від 19 лютого 2016 року до вимог Наказу МВС України від 27.12.2002 року № 1346 (зі змінами та доповненнями).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов наступного висновку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до ст. 97 цього Закону одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно з підпунктом "в" пункту 2 частини 1 статті 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, у разі визначення їм внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності III групи становить 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 97 Закону № 580-VIII передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи витрати працездатності поліцейського, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4.

За змістом пункту 5 розділу І Порядку № 4 випадок пов'язаний з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 4 передбачено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа:

1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Суд встановив, що до заяви (рапорта) від 09.12.2017 року позивач додав всі необхідні документи, передбачені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 4.

Статтею 101 Закону визначено вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Повертаючи позивачу пакет документів для призначення одноразової грошової допомоги, відповідач не вказав жодної із зазначених вище підстав.

Фактичною підставою для повернення документів слугувала необхідністю приведення актів форми Н-1 і Н-5 від 19.02.2016 року у відповідність з вимогами Наказу МВС України від 27.12.2002 року № 1346.

З цього приводу суд зазначив, що вказані акти форми Н-1 і Н-5 від 19.02.2016 року складені службовими особами відповідача, відтак відповідальність за їх невідповідність вимогам Наказу МВС України від 27.12.2002 року № 1346 покладається на відповідача, але аж ніяк не на позивача.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 4 діяльність Національної поліції у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Вищенаведене, на думку суду, свідчить про те, що всі неузгодженості у нормативному регулюванні питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинні трактуватися на користь особи, яка звертається за цією допомогою.

У рішенні по справі "Будченко проти України" від 24.07.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу.

Отже, особа, яка втратила працездатність у зв'язку з виконання службових обов'язків поліцейського, не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач безпідставно повернув позивачу пакет документів для призначеня одноразової грошової допомоги у зв'язку невідповідністю актів форми Н 1 і Н 5 від 19 лютого 2016 року у відповідність вимогам Наказу МВС України від 27.12.2002 року № 1346.

Тому, суд вважає дії службових осіб відповідача, які полягали у поверненні позивачу пакету документів, поданого 09.12.2016 року для виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків неправомірними, а відтак такими, що не можуть породжувати жодних правомірних наслідків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду відповідач не довів правомірності своїх дій щодо повернення пакету документів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, тому позовну вимогу про визнання протиправними таких дій суд дійшов висновку задовольнити.

Водночас, позовна вимога щодо зобов'язання ГУНП у Львівській області прийняти, розглянути та призначити одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності, внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків поліцейського в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, підлягає до задоволення частково з врахування наступного.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Тому, для належного захисту порушених прав позивача суд дійшов висновку зобов'язати ГУНП у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку інвалідністю внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків поліцейського в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

У задоволенні решти вимог заяви суд дійшов висновку відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області по поверненню ОСОБА_1 пакету документів, поданого 09.12.2016 року для виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків поліцейського.

Зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 09.12.2016 року з переліком документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку інвалідністю внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов'язків поліцейського в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: 79052, м. Львів, вул. Вигоди, 60/25) з Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м.Львів, пл. Григоренка, 3) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 червня 2017 року.