Справа № 817/1949/16
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 р.Р і в н е 817/1949/16
10год. 05хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т АН О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови начальника управління Укртрансбезпеки у Рівненській області Коваленка М.В. про застосування адміністративно-господарського штрафу №004318 від 18.10.2016.

В обгрунтування позову позивач заперечує вчинення порушення законодавства про автомобільний транспорт, зазначає, що він не надавав послуг з перевезення вантажів на час оформлення матеріалів перевірки та не був водієм транспортного засобу, а тому вважає неправомірним застосування до нього як до власника транспортного засобу адміністративно-господарського штрафу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що він зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа за видом господарської діяльності "Вантажний автомобільний транспорт", найманих працівників немає, вантажні перевезення на належному йому на праві власності транспортному засобі DAF реєстраційний номер НОМЕР_1 періодично здійснює особисто. Разом з тим, ствердив, що на час перевірки, проведеної працівниками Укртрансбезпеки 25.08.2016, він вантажних перевезень на території Одеської області не здійснював та перебував за місцем свого проживання. Вантажний автомобіль та техпаспорт до нього неодноразово передавав в тимчасове користування своєму знайомому на прізвище ОСОБА_4 на прохання останнього для особистих потреб, без мети здійснення підприємницької діяльності.

Відповідач позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.37-43), в якому зазначив, що транспортним засобом DAF реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває у власності позивача, при перевезенні вантажів 25.08.2016 рейдовою перевіркою було зафіксовано перевищенням габаритно-вагових обмежень без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами. За результатами зважування транспортного засобу складено акт від 25.08.2016 №0001340, а також акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від 25.08.2016 №003573. У зв'язку з виявленими порушеннями застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу вважає правомірним, оскільки саме на особу, яка на законній правовій підставі володіє транспортним засобом, покладений тягар відповідальності за дотримання транспортного законодавства. З наведених підстав просив відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому розгляді справи не забезпечив, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України суд вважає можливим вирішити справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмове заперечення проти позову відповідача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з направленням на перевірку від 20.08.2016 №026132 (а.с.44), інспекторами Укртрансбезпеки на а/д М-05 "Київ-Одеса" (450 км. + 500 м.) у Одеській області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки DAF FT 85 CF 380 / LANGENDORF SKS 2427, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, водій ОСОБА_4.

Належніть ОСОБА_1 вищевказаного транспортного засобу на праві власності підтверджена позивачем в судовому засіданні.

За результатами перевірки складено акт №003573 від 25.08.2016 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" ч.1 абз.3 - надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 цього Закону, а саме: відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (навантаження на строєну вісь склало 23,4 т при нормі 22,0 т). (а.с.11).

Під час проведення перевірки було здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF FT 85 CF 380, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу марки LANGENDORF SKS 2427, реєстраційний номер НОМЕР_2, про що сформовано чек від 25.08.2016 № 40790, складені довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 25.08.2016 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0001340, у яких відображено тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу та навантаження на осі, при цьому нормативно допустиме осьове навантаження становить: перша 11,00 т, друга 11,00 т, третя 22,00 т; фактичне: перша 6,14 т, друга 9,82 т, третя 23,94 т. (а.с.53,54,55).

Окрім цього, складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0001340 від 25.08.2016 на загальну суму 295,20 євро (а.с.56).

Вказані матеріали перевірки управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області були направлені до управління Укртрансбезпеки в Рівненській області.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником управління Укртрансбезпеки в Рівненській області прийнято постанову №004318 від 18.10.2016 про застосування до СПД ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст.48 цього Закону (а.с.8).

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує , що згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

За змістом ст.29 Закону України "Про дорожній рух" № 3353-XII від 30.06.1993, зі змінами та доповненнями (далі Закон № 3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15 пункту 5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема,

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

З наведеними вище приписами кореспондуються положення пункту 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, за якими габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку та її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідженими судом доказами стверджено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю 25.08.2016 посадовими особами Укртрансбезпеки встановлено порушення автомобільним перевізником вимог статті 48 Закону № 2344-III під час надання послуг з перевезення вантажів транспортним засобом DAF FT 85 CF 380, реєстраційний номер НОМЕР_1, причепом марки LANGENDORF SKS 2427, реєстраційний номер НОМЕР_2, що стало підставою для винесення оскарженої постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №004318 від 18.10.2016.

Як зазначено вище по тексту судової постанови, відповідно до статті 60 Закону № 2344-III відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт підлягають автомобільні перевізники.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону № 2344-III).

Таким чином, відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів, за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

У зв'язку з цим слід зазначити, що відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, статтею 50 Закону № 2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Судом встановлено, що на час проведення перевірки уповноваженими особами Укртрансбезпеки 25.08.2016 транспортним засобом марки DAF FT 85 CF 380, реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп LANGENDORF SKS 2427, реєстраційний номер НОМЕР_2, під кермуванням водія ОСОБА_4 здійснювалось транспортування вантажу - ріпак вищого класу відповідно до товарно-транспортної накладної №ВЗП00010632 від 24.08.2016 (а.с.10).

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.50 Закону № 2344-III підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

При цьому, за змістом товарно-транспортної накладної №ВЗП00010632 від 24.08.2016 автомобільним перевізником зазначено: ТОВ "Мерідіан груп" по дог. ТОВ "Дісулев"; замовник: Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон"; вантажовідправник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт"; вантажоодержувач: Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон".

Будь-які відомості щодо участі позивача в здійсненні обумовленого вантажного перевезення в дослідженій товарно-транспортній накладній не відображені. Належні та допустимі докази господарських взаємовідносин позивача та суб'єктів господарювання, зазначених в товарно-транспортній накладній, відповідачем не надані, а судом не встановлені. Позивач такі взаємовідносини заперечив.

При цьому слід зазначити, що товарно-транспортна накладна відповідно до статті 48 Закону № 2344-III є документом, на підставі якого виконується вантажне перевезення, вона була пред'явлена до перевірки та описана в акті перевірки № 003573 від 25.08.2016.

Таким чином, на час проведення перевірки в розпорядженні уповноважених осіб Укртрансбезпеки були наявними документи, в яких зафіксовані відомості щодо автомобільного перевізника, однак такі відомості залишилися поза увагою відповідача під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону № 2344-III, оскільки документально підтверджено, що на час проведення перевірки належний йому транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст.60 Закону № 2344-III відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

При цьому, правомірність чи протиправність використання іншою особою належного позивачу транспортного засобу для здійснення вантажних автомобільних перевезень не є підставою для визначення правового статусу позивача як перевізника у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.16 Закону № 3353-XII водій має право: керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку; довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування. Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.п.1.10, 2.1, 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, власник транспортного засобу - це фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами; водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, ОСОБА_1, який є власником транспортного засобу DAF FT 85 CF 380, реєстраційний номер НОМЕР_1 серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та причепу марки LANGENDORF SKS 2427, реєстраційний номер НОМЕР_2 серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, мав право передавати керування транспортним засобом іншій фізичній особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційні документи на цей транспортний засіб.

При цьому, слід зазначити, що така передача власником транспортного засобу права керування іншій особі не призвела до виникнення у позивача статусу учасника правовідносин за договором перевезення вантажу, укладеним відповідно до товарно-транспортної накладної №ВЗП00010632 від 24.08.2016.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог цього закону не може бути визнано обгрунтованим. При винесенні оскарженої постанови суб'єкт владних повноважень не дотримався приписів закону, діяв упереджено, без урахування всіх обставин справи.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не надав суду належних і допустимих доказів правомірності оскарженого рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.94 КАС України суд присуджує на користь позвача.

Керуючись статтями 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 004318 від 18.10.2016.

Присудити на користь позивача Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.