Справа № 2-а-2898/2011/1413
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2012-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2012 р.Справа № 2-а-2898/2011/1413

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Біцюк А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суду у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області на постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області про визнання неправомірними дії державного органу з перерахунку основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області (надалі УПФУ) про поновлення строку звернення до суду для захисту порушених прав; визнання неправомірними дії УПФУ щодо відмови в перерахунку основної та додаткової пенсії за період з 02.02.2009 року по 30.07.2011 року; стягнення не нарахованої та невиплаченої йому основної та додаткової пенсії за період з 02.02.2009 року по 30.07.2011 року.

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2011 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії УПФУ до відмови в перерахунку основної та додаткової пенсії за період з 09 лютого 2009 року по 22 липня 2011 року (включно).

Зобовязано УПФУ провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату, з урахуванням фактично виплачених сум, державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.49, 50, ч.4 ст.54 та ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановленого мінімального розміру не нижче шести мінімальних пенсій за віком для державної пенсії по інвалідності та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за період з 09 лютого 2009 року по 22 липня 2011 року (включно).

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач є інвалідом 3 групи (захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(надалі - Закон №796-ХІІ).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ст.49, ст.50, ч.4 ст.54 Закону №796-ХІІ, позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком, на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а саме за період з 09 лютого 2009 року по 22 липня 2011 року.

Судова колегія погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону №796-ХІІ - особам, віднесеним до 1 категорії, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону №796-ХІІ, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: 6 мінімальних пенсій за віком - для інвалідів 3 групи.

Підпунктами 12, 15 п.28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст.50 Закону №796-ХІІ викладено в новій редакції: "Особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю: інвалідам 3 групи у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також, викладено в новій редакції ч.4 ст.54 цього Закону: "Розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів 3 групи - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність".

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вказані зміни визнані неконституційними.

На підставі ч.2 ст.152 Конституції України - Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року редакція ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ до внесення вказаних змін відновила свою дію.

Разом з тим, питання вказаних виплат регулюється по іншому Постановами Кабінету Міністрів України від 17 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»та від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Однак, положення зазначених Постанов не підлягали застосуванню у спірних правовідносинах у період з 22 травня 2008 року по 23 липня 2011 року, оскільки вони суперечать Закону, який має вищу юридичну силу.

Разом з тим, стосовно правовідносин, які виникли між сторонами з 23 липня 2011 року, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1, ч.4 ст.9 КАС України, - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Рішенням Конституційного Суду України №3-пр/2012 від 25 січня 2012 року визначено:

"Конституційні принципи правової держави та верховенства права, а також визнання найвищої юридичної сили Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (статті 1, 8 Основного Закону України), зобовязують суди під час розгляду справ керуватися основними засадами судочинства, передбаченими ч.3 ст.129 Конституції України, іншими засадами судочинства в судах окремих судових юрисдикцій, якщо вони визначені законом (ч.4 ст.129 Основного Закону України). Зокрема, діяльність судів адміністративної юрисдикції під час розгляду справ, що виникають із спорів про соціальний захист окремих категорій громадян, здійснюється відповідно до такої засади судочинства, як законність, за якою суд вирішує справи згідно з Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує інші нормативно-правові акти (пункти 1, 2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік".

Також, згідно з п.3 резолютивної частини цього Рішення:

"В аспекті конституційного подання положення ч.2 ст.95, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України та п.2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з положеннями ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами Законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших Законів України".

Пунктом 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»від 14 червня 2011 року Розділ VІІ «Прикінцевих положень»Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»доповнено п.4, згідно з яким:

"Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік".

На виконання цього Пункту Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06 липня 2011 року №745 (набрала чинності з 23 липня 2011 року).

Таким чином, з 23 липня 2011 року, позивач має право на отримання основної та додаткової пенсії на підставі Постанови «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету»від 06 липня 2011 року №745 (набрала чинності з 23 липня 2011 року), а не ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про помилкове поновлення позивачу процесуального строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.08.2009 року по справі №2-а-684/09/1413, яким зобовязано УПФУ провести перерахунок державної та додаткової пенсії, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону №796-ХІІ за період з 01.01.2006 року без зазначення кінцевої дати, не набула законної сили, оскільки була оскаржена УПФУ до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Таким чином позивач дізнався про неможливість захисту його прав за період з 02.02.2009 року по 30.07.2011 року з постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 року по справі №2-а-684/09/1413, яку він отримав поштою лише 05.08.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстави у звязку з якими позивачем було пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав є поважними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області - залишити без задоволення, а постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Судді: