Справа № 718/1013/17
Суддя: Мізюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/1013/17
Провадження №2-а/718/26/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання дій неправомірними та скасування рішення органу місцевого самоврядування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.02.1996 року ним було набуто право власності на недобудований житловий будинок з господарським будівлями і спорудами розташований в с. Мамаївці, вул Івасюка, 9, Кіцманського району Чернівецької області. Разом з будинком від користувався також двома земельними ділянками площею по 0,25 га, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель та для ведення особистого селянського господарства. 06.03.2017 року ним було подано заяву до Мамаївської сільської ради з метою надати дозвіл на розробку технічної документації щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га, однак 06.04.2017 року рішенням в наданні даної земельної ділянки йому відмовлено, оскільки вона вже надана учаснику іншій особі. Вважає дане рішення протиправним та таким що порушує його права, адже він з 1996 року користування та обробряв зазначену ділянку, а тому просив позов задовольнити.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав наведених в ньому.

Представник відповідача позов не визнав, вказуючи що рішення сесії сільської ради є обгрунтованим та прийнятим відповідно до норм чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 15.02.1996 року на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований в с. Мамаївці, вул Івасюка, 9, Кіцманського району Чернівецької області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 15.02.1996 року, копією технічного паспорту та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 17, 20-24, 26-28).

Рішенням Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області XVII сесії VII скликання №60-17/17 від 06.04.2017 року відмовлено ОСОБА_1 в наданні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Івасюка, 9, в с. Мамаївці площею 0,25 га, у звязк уз тим, що дана земельна ділянка надана учаснику АТО ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

В розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України та з урахуванням позиції Конституційного Суду України, викладеного у рішенні від 01.04.2010 року N10-рп/2010, даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень - органу виконавчої влади, що реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, а тому ця справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при розгляді питання про його цивільні права та обов'язки має право на відкритий та справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до процедури зо всіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної влади.

Частина друга й третя статті 55 Конституції України визначають, що права і свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб, кожному гарантується право на землю.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, і перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Ч. 1 ст. 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Факт користування ОСОБА_1 земельною ділянкою зокрема підтверджується:

показами свідка ОСОБА_3, який вказав що ОСОБА_1 з 1996 року користується прилеглою до його житлового будинку земельною ділянкою площею 0,25 га , розташованою по вул. Івасюка, 9, в с. Мамаївці, та утримує зазначену земельну ділянку в належному стані;

поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які надали аналогічні покази.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України уразі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю). Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Відповідно до ч.2 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п.34 ч.1 ст.26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Таким чином, всебічно, повністю і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 обґрунтовано набув право власності на земельну ділянку яка з 1996 року перебувала у його користуванні, а рішення сесії сільської ради про відмову в наданні йому такої ділянки є необґрунтованим, нічим не мотивується та прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

На підставі ст.ст. 116, 118, 120, 121, 122 ЗК України, ст.ст. 26, 46, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст.ст. 71, 86, 160-163, 171 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії посадових осіб Мамаївської сільської ради незаконними при винесенні рішення №60-17/17 від 06.04.2017 року, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по вул. Івасюка Володимира №9, площею 0,25 га, у звязк уз тим, що така земельна ділянка надана учаснику АТО ОСОБА_2 та наслідок Рішення №60-17/17 від 06.04.2017 року скасувати.

Стягнути з Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 640 гривень витрат по сплаті судового збору.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.М. Мізюк