Справа № 522/446/17
Суддя: Тарасов А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/446/17
Провадження № 2-а/522/10/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому суд овому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративноюпозовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 10.01.2017 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що в липні 2016 року звернувся до Одеської міської ради з клопотанням та доданими до нього графічними матеріалами про виділення земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд у межах м. Одеси. У встановлені строки відповідачем клопотання не розглянуто, що зумовило звернення позивача до суду з проханням зобовязати Одеську міську раду розглянути клопотання позивача про виділення земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах м. Одеси у порядку та строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України з наданням мотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. В письмових запереченнях зазначив, що рішенням Одеської міської ради від 07.12.2016 року №1371-VII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у звязку із невідповідністю поданого клопотання вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, тож за відсутності порушеного права позивача зі сторони відповідача відсутні правові підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в липні 2016 року позивач звернувся до відповідача із клопотанням про виділення земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд у межах м. Одеси.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання врегулювання земельних відносин.

Згідно п. а ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно ч.ч. 6,7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Разом з тим, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначеною правовою нормою закріплено принцип мовчазної згоди органів державної влади та місцевого самоврядування на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі не розгляду клопотання, поданого відповідно до статті 118 ЗК України у місячний строк з моменту його отримання. Однак, позивач наданим правом на розроблення проекту за мовчазною згодою не скористався та прийшов до помилкового висновку про порушення відповідачем його прав у звязку з не розглядом клопотання протягом місяця.

До того ж, судом встановлено, що за результатами розгляду клопотання позивачарішенням Одеської міської ради від 07.12.2016 року №1371-VII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у звязку з відсутністю графічних матеріалів, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд зазначає, що згідно з вищевказаними нормами права особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Аналогічну правову позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в справах №686/13230/13-а, №2а/2218/25137/12 та Конституційний Суд України, зокрема, в рішенні № 6-рп/1997 від 25.11.1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та в рішенні № 9-рп/1997 від 25.12.1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі змісту вказаних рішень Конституційного Суду України випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній справі насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача, щоб в подальшому суд мав можливість реалізувати свою правозахисну функцію

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки Одеською міською радою розглянуто клопотання позивача та прийнято відповідне рішення, відсутнє і порушення прав та інтересів останнього, що є безумовною підставою для судового захисту, а відтак, відсутні і правові підстави для задоволення позивних вимог.

Керуючись ст.ст.9, 11, 71, 159, 159- 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя А.В. Тарасов

23.05.2017