Справа № 810/2431/16
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2016 року Справа № 810/2431/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Київській області
простягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 6114,42 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.09.2016).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 24.02.2016 № 85 о/с його було незаконно звільнено з посади старшого сержанта поліції. У подальшому, постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 в адміністративній справі № 810/936/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016, наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 24.02.2016 № 85 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність визнано протиправним та скасовано. Крім того, вказаним вище судовим рішенням позивача поновлено на службі в Національній поліції на посаді поліцейського Броварського відділу поліції та звернуто судове рішення в цій частині до негайного виконання.

Водночас, Головне управління Національної поліції в Київській області відмовилось у добровільному порядку виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період, протягом якого він був позбавлений можливості працювати з вини відповідача, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.02.2016 по 18.04.2016.

У судове засідання, призначене на 11.11.2016, представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення представникам сторін судових повісток (а.с. 36, 37).

Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідача письмових заперечень або пояснень на обґрунтування своєї позиції до суду не надходило. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду справи або повідомлень про причини неприбуття представником відповідача суду також надано не було.

Частиною четвертою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з'явився, враховуючи, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 24.02.2016 № 85 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) на підставі пункту 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (через службову невідповідність).

Не погоджуючись із звільненням, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про: визнання протиправним та скасування протоколу атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у Київській області в частині висновків про невідповідність його займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Київський області від 24.02.2016 № 85 о/с про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції через службову невідповідність; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Київський області поновити його на службі в Національній поліції на посаді поліцейського Броварського відділення поліції.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 в адміністративній справі № 810/936/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2016, позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Київський області від 24.02.2016 № 85 о/с; поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді поліцейського Броварського відділу поліції. В іншій частині позовних вимог, - провадження у справі закрито.

Крім того, судом звернуто наведене вище судове рішення до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді поліцейського Броварського відділу поліції.

Питання про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу під час розгляду адміністративної справи № 810/936/16 позивачем не ставилось та судом не вирішувалось.

У подальшому, наказом Головного управління Національної поліції у Київський області від 25.04.2016 № 187 о/с, на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 в адміністративній справі № 810/936/15, ОСОБА_1 був поновлений на посаді поліцейського Броварського відділу поліції.

Позивач зазначає, що факт протиправності звільнення його з займаної посади встановлений у судовому порядку, у зв'язку з чим йому має бути виплачено грошове забезпечення за 54 календарні дні вимушеного прогулу - за період з 24.02.2016 (дата наказу про звільнення) по 18.04.2016 (дата ухвалення Київським окружним адміністративним судом рішення про поновлення на раніше займаній посаді).

Враховуючи, що відповідачем добровільно не виплачено йому грошове забезпечення за вказаний вище період, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При цьому, позовна вимога публічних службовців про стягнення заробітної плати (грошового утримання) за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, у тому числі в разі, коли її заявлено окремо від вимоги про поновлення на роботі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується проходження особою публічної служби (пункт 27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів").

За правилами частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що наявність у відповідача обов'язку поновити порушене право позивача на працю у спосіб поновлення на раніше займаній посаді досліджувалось в рамках адміністративної справи № 810/936/16.

В силу приписів частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Цією ж статтею встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, набирають законної сили з моменту проголошення.

Відтак, враховуючи приписи статті 1291 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 в адміністративній справі № 810/936/16, набрала законної сили, а отже обставини, встановлені цим рішенням не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, оскільки мають преюдиційне значення.

За таких обставин, судом встановлено, що у період з 24.02.2016 по 18.04.2016 мав місце вимушений прогул ОСОБА_1, тривалістю 54 календарних дні.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Київській області від 04.04.2016 № 48 (а.с. 40), середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 3510,00 грн., а середньоденне грошове забезпечення - 113,23 грн.

Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу за період з 24.02.2016 по 18.04.2016 складає 54 календарних дні, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу становить 6114,42 грн. (= 113,23 грн. х 54 дні).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

У разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути постанову до негайного виконання (пункт 1 частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зважаючи на положення наведених вище правових норм, враховуючи, що постанова Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2016 в адміністративній справі № 810/936/16 набрала законної сили, з огляду на те, що питання про стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу під час його поновлення на займаній посаді не вирішувалось, суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення судового рішення в даній справі до негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, який в силу приписів статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 6114 (шість тисяч сто чотирнадцять) грн. 42 коп.

3. Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.