Справа № 821/2104/16
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/2104/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Новокаховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі Новокаховська ОДПІ), в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні податкові повідомлення-рішення від 15 вересня 2016 року:

- № про нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 75 384,79 грн., у тому числі податкове зобов'язання в сумі 60 171,83 грн. та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 15 212,96 грн.;

- №, про нарахування суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 6 209,49 грн., у тому числі за податковим зобов'язання в сумі 4 967,59 грн. та за штрафною (фінансовою) санкцією в розмірі 1 241,90 грн..

Позивач вважає, що прощена сума за валютним кредитом, відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом та не включається до розрахунку місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи та просить прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС України, у звязку із неявкою сторін, належним чином сповіщених про день, час та місце розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 18 квітня 2007 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070282П, за яким банк зобов'язався надавати кредит окремими частинами, в розмірі та в порядку визначеному цим Договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 30 000,00 доларів США (а.с.69-73).

16 червня 2015 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір № 2 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070282П від 18 квітня 2007 року (а.с.84-87).

Відповідно до умов цього Договору та Додатку 1, а також заяв позивача про сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, сторони домовились про прощення основної суми кредитної заборгованості на загальну суму 331 172,93 грн. (а.с.88-99).

ПАТ «Укрсоцбанк» надана інформація на адресу Новокаховської ОДПІ про те, що ОСОБА_1 здійснено прощення основної суми кредитної заборгованості та у підтвердження надано копії заяв на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, які є Додатком 1 до Договору №2 про внесення змін від 16 червня 2015 року (а.с.27).

Крім цього, ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив, що не здійснював прощення курсової різниці відповідно до п.8 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 01 вересня 2016 року, позивачем порушено наступні вимоги Податкового кодексу України:

- п.179.1 ст. 179, яким передбачено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), в результаті чого встановлено неподання податкової декларації за 2015 рік, що перевірявся;

- пп.164.2.17 (д) п. 164.2 (д) ст.164, п.179.1 ст. 179, п.179.7 ст. 179, які зобовязують платника податку включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано;

- ст.163, пп.1.2 п.16.1 підрозділу 10 розділу ХХ, які зобов'язують платника податків нарахувати та сплатити військовий збір з доходів, отриманих як додаткове благо.

На підставі встановлених порушень, контролюючим органом 15 вересня 2016 року прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 75 384,79 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням в сумі 60 171,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 15 212,96 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 6 209,49 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням в сумі 4 967,59 грн. та за штрафною (фінансовою) санкцією в розмірі 1 241,90 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

При цьому суд, з посиланням на вимоги Податкового кодексу України вважав, що у позивача виникло зобовязання сплатити податок на доходи фізичних осіб за отриманий дохід у вигляді додаткового блага, за ставками, визначеними п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Рішення відповідача про обовязок позивача сплатити грошове зобовязання та штрафні санкції, суд визнав такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні є законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.

Так, згідно п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (пп. 14.1.47, пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України).

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на його доводи щодо відсутності збільшення майнового стану чи прирісту його активів.

Так, апелянт наполягає на тому, що суд не зясував структуру прощеного кредитного боргу для визначення податкового зобовязання, оскільки податкове законодавство передбачає різні правові наслідки щодо прощення тіла кредиту, а також щодо прощення процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

Проте, колегія суддів вважає даний довід таким, що не заснований на фактичних обставинах справи, оскільки в матеріалах справи є розгорнута інформація ПАТ «Укрсоцбанк» про структуру прощеного (анульованого) боргу із якої вбачається, що здійснено прощення (анулювання) основного тіла кредиту (а.с.68-100).

Аналогічна інформація, яка лягла в основу акта перевірки, була отримана і Новокаховською ОДПІ.

Також є безпідставним довід апелянта, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що його дохід повинен бути обрахований з урахуванням курсової різниці відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Так, вказане положення передбачає, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Із відповіді ПАТ «Укрсоцбанк», наданої на запит контролюючого органу, вбачається, що Банк не здійснював прощення курсової різниці відповідно до п.8 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова