Справа № 826/6081/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 травня 2017 року 08:30 справа №826/6081/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни
треті особи1. ОСОБА_3 2. Головне територіальне управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нілової Ангеліни Олександрівни (далі - відповідач), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22947815 від 17 липня 2015, на підставі якого внесено запис про право власності №10455974.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року закрито провадження в адміністративній справі №826/6081/16.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року скасовано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2016 року адміністративну справу №826/6081/16 прийнято до провадження і призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 01 березня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третіх осіб проти задоволення позову заперечили; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Ніловою А.О. прийнято рішення №22947815 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно якого проведено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на квартиру двокімнатну, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №10455974.

Позивач вважає, що вищезазначене рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_3 не дотримано нормативних вимог чинного законодавства щодо змісту вимоги про усунення порушення, а сума вимоги є необґрунтованою, а державний реєстратор при перевірці документів повинен був вирішити питання про розмір заборгованості та наявність заборгованості в цілому.

Відповідач письмові заперечення на адміністративний позов до суду не надав.

Третя особа 1 у письмових запереченнях на адміністративний позов проти адміністративного позову заперечила в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_3 державному реєстратору подано всі документи, необхідні для реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки, а державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення, діяв в чіткій відповідності до вимог законодавства, чинного на той момент.

Третя особа 2 у письмових запереченнях на адміністративний позов проти адміністративного позову заперечила в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним, правомірним, обґрунтованим та таким, що прийнято виключно на нормах закону.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі в редакції від 01 травня 2015 року, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідача).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор, серед іншого: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною четвертою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно частини четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною п'ятою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, в редакції від 01 січня 2015 року, яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до частини першої пункту 13 Порядку заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно пункту 15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно пункту 36 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 37 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є. серед іншого, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Згідно пункту 38 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Пунктом 39 Порядку встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке набувається у зв'язку з настанням або ненастанням певної події, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт настання або ненастання такої події.

Відповідно до пункту 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З аналізу вищезазначених норм Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що чинним на момент прийняття оскаржуваного рішення законодавством не передбачено обов'язку державного реєстратора перевіряти наявність у іпотекодавця заборгованості, зазначеної у вимозі та розміру такої заборгованості.

Відповідно до пункту 1 додатку "Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" до наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року №607/5, який був чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення (далі по тексту - Додатку до Наказу №607/5) цей Порядок визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав, посадових осіб органів місцевого самоврядування, адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, нотаріусів під час прийняття заяв та під час проведення державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, серед іншого, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно пункту 2 Додатку до наказу №607/5 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

Пунктом 3 Додатку до наказу №607/5 передбачено, що протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус, який прийняв заяву, забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі забезпечує особа, яка їх виготовила.

Відповідно до пункту 4 Додатку до наказу №607/5 орган державної реєстрації прав, посадова особа органу місцевого самоврядування, адміністратор центру надання адміністративних послуг, нотаріус у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Мін'юсту.

Згідно пункту 5 Додатку до наказу №607/5 державний реєстратор прав на нерухоме майно Мін'юсту з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, розглядає заяву, додані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

У випадку прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Мін'юсту рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, рішення про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію, рішення про розгляд заяви, рішення про відмову в державній реєстрації один примірник рішення надсилається рекомендованим листом безпосередньо заявникові, а інший примірник - органу державної реєстрації прав за місцезнаходженням нерухомого майна.

У разі якщо заяву подано нотаріусу, посадовій особі органу місцевого самоврядування, адміністратору центру надання адміністративних послуг після прийняття рішення державним реєстратором Мін'юсту, особа, яка прийняла заяву, виготовляє відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, два примірники рішення (крім рішення про відмову в державній реєстрації та рішення про державну реєстрацію). Один примірник рішення видається заявнику, а другий передається органу державної реєстрації прав за місцезнаходженням нерухомого майна. У разі прийняття рішення про відмову один примірник цього рішення виготовляється державним реєстратором Мін'юсту та направляється органу державної реєстрації за місцезнаходженням нерухомого майна, другий - особою, яка прийняла заяву, для видачі заявнику.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність або відсутність підстав для відмови в державній реєстрації права власності третьої особи 1 на об'єкти нерухомості.

Матеріали справи підтверджують, що 22 червня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. за реєстровим номером №594.

За умовами договору купівлі-продажу від 22 червня 2012 року ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

22 червня 2012 року між позивачем та третьою особою 1 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 194 136 грн. (сто дев'яносто чотири тисячі сто тридцять шість гривень), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. за реєстровим номером №593.

З метою забезпечення виконання договору позики від 22 червня 2012 року, між позивачем та третьою особою 1 укладено договір іпотеки від 22 червня 2012 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобинською Г.А. за реєстровим номером №598, за умовами якого іпотекодавець (позивач) на забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником зобов'язань за основним договором передає в іпотеку іпотекодержателю (третій особі 1) квартиру АДРЕСА_1.

Договір іпотеки від 22 червня 2012 року містить наступне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя: "…6.1. Звернення стягнення на Предмет іпотеки за Вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: 6.1.1. Переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". 6.1.2. Продажу предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

08 липня 2015 року третьою особою 1 подано до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву №12538906 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, до якої згідно картки прийому заяви №22694469 третьою особою 1 додано наступні документи: договір іпотеки, серія та номер: 598, виданий 22.06.2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горобинська Г.А.; Довідка, серія та номер: 70, видана 07.07.2015 року, видавник: УДППЗ "Укрпошта"; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, видане 17.03.2015 року, видавник: УДППЗ "Укрпошта"; опис, серія та номер: б/н, видане 17.03.2015 року, видавник: УДППЗ "Укрпошта"; Вимога про усунення порушень, серія та номер: б/н, видане 17.03.2015, видавник: ОСОБА_3; копія паспорта громадянина України, серія та номер НОМЕР_2, виданий 18.02.1999, видавник Ватутінське РУ ГУ МВС України в місті Києві; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 30.05.2008, видавник: ДПІ у Деснянському районі; Фіскальний чек №911б від 17.03.2015.

Таким чином, матеріали справи підтверджують, що державному реєстратору третьою особою 1 подано вимогу про усунення порушень від 17 березня 2015 року та докази отримання цієї вимоги позивачем.

Окрім того, сам позивач у позовній заяві стверджує, що 17 березня 2015 року ним від третьої особи 1 отримано вимогу про усунення порушень по договору позики.

Письмова вимога від 17 березня 2015 року містить зміст порушеного зобов'язання, суму боргу, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний термін з дня отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги.

Отже, письмова вимога від 17 березня 2015 року містить усі необхідні реквізити, передбачені пунктом 46 Порядку.

У зв'язку з вищевикладеним, беручи до уваги подачу третьою особою 1 усіх документів, які необхідні для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості на підставі договору іпотеки та відсутність у відповідача на момент прийняття оскаржуваного рішення підстав для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідач правомірно відповідно до вимог законодавства здійснив 17 липня 2015 року державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_3 на квартиру, на підставі якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №10455974.

В частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як стверджує позивач витяг від 17 липня 2015 року, з якого йому стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення, він отримав 19 жовтня 2015 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист на ім'я позивача від 07 жовтня 2015 року, який підтверджує направлення позивачеві витягу від 17 липня 2015 року №40823925 лише 07 жовтня 2015 року.

Отримання вищезазначеного листа позивачем 19 жовтня 2015 року не заперечується відповідачем та третіми особами.

Докази, які б спростовували вищезазначене твердження позивача відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Докази обізнаності позивача про прийняття оскаржуваного рішення до 19 жовтня 2015 року матеріали справи не місять.

Направлення позивачеві листа 09 вересня 2015 року із витягом від 17 липня 2015 року у вкладеннях не підтверджує обізнаність позивача про прийняття оскаржуваного рішення до 19 жовтня 2015 року, оскільки в матеріалах справи міститься копія поштового конверту зі штрих-кодом 244, який підтверджує, що лист від 09 вересня 2015 року позивачеві не доставлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для задоволення заяви третьої особи 1 про залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов