Справа № 700/242/17
Суддя: Яценко Г. М.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/242/17
Номер провадження 2-а/700/9/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Звенигородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання протиправним дій та бездіяльності Звенигородського обєднаного УПФУ Черкаської області по перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобовязання перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Звенигородського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Черкаської області про визнання протиправним дій та бездіяльності Звенигородського обєднаного УПФУ Черкаської області по перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобовязання перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

В адміністративному позові позивач зазначив, що 27.09.2016 року він звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від середньомісячного заробітку.

Рішенням відповідача від 05.10.2016 року № 7374/08 йому відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом не призначаються. Також, на день звернення із заявою до відповідача його вислуга років становить менше ніж передбачено ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Дану відмову вважає незаконною, а його право на отримання пенсії у повному обсязі порушеним.

Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 із внесеними змінами у редакції Закону від 12.07.2001 року прокурори та слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років що включаються в заробіток для обчислення пенсії), визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

До вислуги років, що дає право на пенсію, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 вказаного Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Відповідно до ст.22, ч.1 ст. 58, 64 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. Закони та нормативні акти не мають зворотної сили в часі, коли вони помякшують або скасовують відповідальність. Право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню навіть при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів.

На день звернення до відповідача, стаж роботи позивача в органах прокуратури становив 20 років 7 місяць 29 днів, який підтверджується записами в трудовій книжці та відповідною довідкою прокуратури Черкаської області.

На підставі викладеного позивач просить визнати дії та бездіяльність Звенигородського обєднаного УПФУ Черкаської області з перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобовязання перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в із розрахунку 90% із середнього заробітку без обмеження максимального розміру пенсії.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки 15.07.2015 року набрав чинності ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року з набранням чинності якого ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратив чинність крімп.8 ч.1ст.15, ч.4ст.16, аб заці першого ч.2 ст.46-2, ст. 47, ч.1 ст.49, ч.5 ст.50, ч.3,4,6 та 11 ст.50-1, ч.3 ст.51-2, ст.53 щодо класів чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання цим Законом), ст. 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст. 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур. Зокрема втратила чинність ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, якою було визначено право на пенсію за вислугу років.

Крім того, згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу» «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутат України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Відтак, починаючи з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вищезазначеними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Враховуючи вищезазначене позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Відповідно до ч.3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка не втратила чинність, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявність перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку».

15.07.2015 року набув чинності ОСОБА_2 України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: ОСОБА_2 України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року №1642-VII), крім п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абзацу першого ч.2 ст.46-2, ст.47, частини першої ст.49, ч.5 ст.50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст.50-1, частини третьої ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

ОСОБА_2 від 14.10.2014 року № 1697-VII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії (27 вересня 2016 року) частини перша та друга ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Разом з тим, частиною першою та другою ст.86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин) передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 15 липня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсій, призначених відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії діяли норми нового Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII.

З огляду на це, суд дійшла висновку, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, не було правових підстав для її призначення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для призначення пенсії позивачу відповідно до ст.50-1 до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, так як норма даного Закону в частині призначення пенсії втратила чинність.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 86, 94, 97, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 185 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Звенигородського обєднання управління пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та бездіяльність Звенигородського обєднаного УПФУ Черкаської області про перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобовязання перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання здійснити призначення пенсії за вислугу років, відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) грн. 00 коп.

На постанову може бути подано апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Лисянський районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Г.М.Яценко