Справа № 826/10375/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Твердохліб В.А.,
суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,
за участю секретаря Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позов до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (далі Відповідач) та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невиплати компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 4 233,29 грн., утриманого з грошового забезпечення при звільненні; стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 на його користь компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 4 233,29 грн., утриманого з грошового забезпечення при звільненні.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Відповідно до ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов`язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно з ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач проходив військову службу на посаді стрільця номер обслуги десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 18.12.2015 року по 08.04.2016 року, що підтверджується відомостями, які зазначені у військовому квитку серії НОМЕР_2 .
Позивача звільнено з військової служби у запас (демобілізовано) на підставі Указу Президента України №115 від 25.03.2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 року №607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року №15».
08.04.2016 року згідно наказу №104 командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) Позивача виключено зі списку особового складу військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного військового комісаріату м.Києва.
Цим же наказом Позивачу передбачено виплату: щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у максимальному розмірі згідно наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 року №44; надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням; надбавки за вислугу років згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260; додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення за проходження служби в підрозділах високомобільних десантних військ згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2012 року №956 за період з 01.04.2016 року по 08.04.2016 року; одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4% місячного грошового забезпечення (без щомісячної додаткової грошової винагороди) за 13 місяців; винагороди за участь у проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей за період з 01.04.2016 року по 08.04.2016 року; грошової компенсації за 8 днів невикористаної відпустки за 2016 року.
Згідно з надходжень на картковий рахунок Позивача № НОМЕР_3 , відкритий у ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк», та на який йому здійснювалася виплата належного грошового забезпечення військовослужбовця, вбачається, що Відповідачем здійснені розрахунки після його звільнення, а саме: 19.04.2016 року двома окремими виплатами у розмірі 8 357,26 грн та 4 386,89 грн; 25.04.2016 року виплата в розмірі 730,06 грн на загальну суму 13 474,21 грн; 10.06.2016 року трьома окремими виплатами у розмірі відповідно 2 460,00 грн, 714,00 грн та 2 460,00 грн на загальну суму 5 634,00 грн.
У червні 2016 року Позивачеві стало відомо, що належні йому при звільненні виплати були здійснені без відшкодування компенсації податку на доходи фізичних осіб.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Разом з тим за приписами п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок) грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.
В силу п.3 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків
під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Абзацом 2 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
З наведеної правової допомоги випливає, що військовослужбовці, звільнені з військової служби мають право на виплату одноразової грошової допомоги, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України).
За правилами п.п.71, 74 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, звільнення відряджених військовослужбовців з військової служби здійснюється в установленому цим Положенням порядку за поданням керівників органів виконавчої влади, інших цивільних установ, до яких вони відряджалися, без зарахування в розпорядження Міністра оборони України, особами, зазначеними у пунктах 72 і 73 цього Положення, згідно з їх повноваженнями.
Днем звільнення осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів) з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом по стройовій частині виключено зі списків особового складу.
З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2016 року є днем закінчення Позивачем проходження військової служби, але виплата Позивачу належного грошового забезпечення здійснювалась лише 19.04.2016 року, 25.04.2016 року, 10.06.2016 року, про що свідчать грошові надходження на картковий рахунок Позивача № НОМЕР_3 , відкритий у ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк».
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач протиправно не виплатив Позивачу компенсацію утриманого податку військовослужбовця, яка передбачена пунктом 168.5 статті 168 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2016 року №К/800/41481/15.
Щодо доводів Відповідача, викладених у запереченнях на позовну заяву про те, що Позивач після звільнення з військової служби перестав вважатися військовослужбовцем, отже, повинен сплачувати податки, колегія суддів вважає, що таке твердження не заслуговує уваги, оскільки несвоєчасна виплата Позивачу одноразової грошової допомоги (не в день звільнення) та проведення повного перерахунку належних йому сум, сталася з вини самого Відповідача.
Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Частиною 1 статті 198 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.
За приписами п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове, яким задовольнити адміністративний позов.
Керуючись ст.ст. 41, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 4 233,29 грн., утриманого з грошового забезпечення при звільненні.
Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (код - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 4 233,29 грн.(чотири тисячі двісті тридцять три гривні 29 копійок), утриманого з грошового забезпечення при звільненні.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 26 червня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.