Справа № 760/17706/16-а
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/153/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється майором у запасі, який отримав травму повязану з виконанням обовязків військової служби та визнаний інвалідом ІІ групи.

18.02.2016 року згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0446386 Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби довічно.

У зв`язку з цим, як вказує Позивач, в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, та інших нормативно-правових актів у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого.

Позивач вказує, що ним було подано заяву до Міністерства оборони України про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби, проте комісією з Міністерства оборони України у задоволенні зазначеної заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1 вважає такі дії відповідача неправомірними у зв`язку з чим просить задовольнити позов, визнавши відмову Відповідача у призначенні та виплаті допомоги протиправною та зобов`язавши його нарахувати та виплатити йому відповідну допомогу.

Ухвалою суду від 25.11.2016 року в справі було відкрито скорочене провадження.

З письмових заперечень представника Міністерства оборони України вбачається, що проти задоволення позову він заперечує посилаючись на те, що ОСОБА_1 не подав повного переліку документів, необхідний для призначення допомоги.

На підставі викладеного просив у задоволені позову відмовити.

26.01.2017 року ухвалою суду призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 зазначив, що будь-якої фінансової домоги з моменту встановлення первісної групи інвалідності, не отримував.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, а на підставі наказу головнокомандуючого ВПС генерала полковника авіації ОСОБА_2 від 04.11.1992 року №01262 був звільнений з військової служби в запас по віку з подальшим направленням на облік у Жовтневий районний військовий комісаріат м.Києва.

25.09.2009 року згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії №КА-2 №000437 Позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби довічно. (а.с.22)

Київською медико-соціальною експертною ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності довічно з 08.02.2016 року, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується відповідною довідкою серії АВ №0446386 від 18.02.2016 року.(а.с.21)

Позивач звернувся із заявою до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі Постанови КМ України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням комісії Міністерства оборони України відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги з тих підстав, що останній проходив військову службу у Збройних Силах Російської Федерації, з якою не укладалося міждержавних Угод щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Рішенням центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 15.10.2015 року, протокол №3829 встановлено, що травма, що призвела до захворювань Позивача пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою КМ України від 25 12 2013 № 975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 даного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

З огляду на те, що ІІ група інвалідності Позивачу за наслідками травми, що привела до захворювання повязаного з виконаннм обовязків військової служби була встановлена 18.02.2016 року, суд приходить до висновку, що Міністерство оборони України при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги має керуватися п. 6 Порядку, затвердженого Постановою 25 грудня 2013 року № 975.

Відтак, відмова Відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності з посиланням на те, що Позивач є військовослужбовцем іншої держави є протиправною.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог Позивача про визнання протиправною відмови Міністерства оборони України у призначенні йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності неправомірними.

Що стосується вимоги Позивача про стягнення з Міністерства оборони України суми одноразової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, то суд виходить з наступного.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що підставою для виплати одноразової допомоги в разі інвалідності є відповідне рішення Міністерства оборони України, і підстави для стягнення такої суми за відсутності відповідного рішення немає.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефеткивним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльность субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 11 цього Кодексу, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав Позивача, зобов`язати Відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтями 9, 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінетом Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, статтями 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлену Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №23 від 22.04.2016 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з урахуванням висновків даної постанови .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: