Справа № 699/272/17
Суддя: Свитка С. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/272/17
Номер провадження 2-а/699/13/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.06.2017 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському адміністративний позов Городищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування винесених постанов,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2017 року до Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області поступив адміністративний позов Городищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування винесених постанов.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 під час виконання виконавчих проваджень № 53481318 та № 53481486, 06.04.2017 року винесено дві постанови про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 12800,00 грн. та 55,12 грн., а також винесено дві постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 104,42 грн. та 104,42 грн. Такі постанови мотивовані витрачанням коштів на проведення та організацію виконавчих дій. Однак, позивач з вищевказаними постановами не погоджується посилаючись на те, що постанова Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.12.2016 року виконана позивачем у добровільному порядку 02.03.2017 року, а постанови про відкриття виконавчих проваджень № 53481318 та № 53481486 від 24.02.2017 року позивачем отримано 10.03.2017 року, вже після такого виконання, що призвело до порушення з боку державного виконавця норм Закону України «Про виконавче провадження».

У суді представник позивача позов підтримала повністю та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіславши заперечення про невизнання позову, мотивуючи тим, що оскаржувані постанови винесені згідно чинного законодавства України «Про виконавче провадження», будь-яких порушень з боку державного виконавця не допускалося, останній не вчиняв певних процесуальних дій, а прийняв процесуальне рішення, тобто постанову, відповідно до передбачених законодавством повноважень, що виключає оскарження його дій. Просив розглянути адміністративну справу у їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2016 року постановою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області адміністративний позов ОСОБА_4 до УПФ України у Корсунь-Шевченківському районі про визнання рішень протиправними та зобовязання вчинити дії - задоволено повністю, визнано протиправними дії УПФ України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_4 Зобовязано УПФ України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області здійснити ОСОБА_4 нарахування та виплату пенсії за період з 01.04.2014 року по 31.12.2015 року включно. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 551,20 грн. у відшкодування судового збору.

У період оскарження позивачем постанови Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.12.2016 року:

- 02.03.2017 року позивачем здійснено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_4 за період з 01.04.2014 по 31.12.2015 року;

- 27.03.2017 року відшкодовано кошти в сумі 551,20 грн. сплаченого останнім за подачу адміністративного позову судового збору.

10.03.2017 року, як зазначив позивач, на адресу управління Пенсійного фонду України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області надійшли дві постанови про відкриття виконавчих проваджень №53481486 та №53481318, що перебувають на примусовому виконанні у державного виконавця Вельган О.В., датовані 24.02.2017 року, про:

- зобовязання УПФ України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області здійснити ОСОБА_4 нарахування та виплату пенсії за період з 01.04.2014 року по 31.12.2015 року включно;

- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 551,20 грн. у відшкодування судового збору.

16.03.2017 року та 29.03.2017 року Управлінням направлено листи Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з проханням закрити виконавчі провадження у звязку з фактичним їх виконанням.

06.04.2017 року державним виконавцем Вельган О.В. винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №53481486 та №53481318 у звязку з повним фактичним виконанням рішення. У цих же виконавчих провадженнях винесено дві постанови про стягнення виконавчого збору з Управління в сумі 12800,00 грн. та 55,12 грн., а також дві постанови про стягнення з боржника (Управління) витрат виконавчого провадження в сумі 104,42 грн. та 104,42 грн.

11.04.2017 року постанова Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області скасована Київським апеляційним адміністративним судом та ухвалено нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до УПФ України в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області про визнання рішень протиправними, визнання права на отримання пенсії у визначених законом розмірах та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. З матеріалів справи вбачається, що постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені державним виконавцем 24.02.2017 року, але, як зазначив позивач у адміністративному позові, отримані Управлінням 10.03.2017 року, що свідчить про несвоєчасність направлення їх боржнику, протилежне не доведено відповідачем у поданому запереченні на адміністративний позов. Таке порушення призвело до незнання Управлінням про перебування на виконанні у відповідача виконавчих проваджень і які позивачем були вже виконані 02.03.2017 року, тобто до отримання постанов, та 27.03.2017 року. Однак суд наголошує, що виконання позивачем постанови Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.12.2016 року відбулося після відкриття виконавчих проваджень №53481486 та №53481318.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню, у тому числі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1).

Порядок стягнення витрат виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5).

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження»кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» уразі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Розділом VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства

юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Таку вимогу закону державним виконавцем дотримано не було, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору винесені у виконавчих провадженнях №53481486 та №53481318, які не є окремими від основного провадження.

Частиною 5 ст.13 Закону України «про виконавче провадження» передбачено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обовязковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки державним виконавцем порушено вимоги Інструкції з організації примусового виконання рішень під час виконання виконавчих проваджень № 53481486 та № 53481318. Що стосується винесених постанов про закінчення виконавчого провадження то суд наголошує, державний виконавець діяв в межах наділених його повноважень, оскільки рішення суду позивачем фактично виконане, про скасування якого відповідач повідомлений не був, що і було встановлено в судовому засіданні.

Позивач до початку судового розгляду справи по суті не змінив предмет або підставу позову та до закінчення судового розгляду не збільшив і не зменшив розмір позовних вимог та не відмовився від адміністративного позову.

Заходи забезпечення адміністративного позову судом не вживалися.

Керуючись ст.ст. 159-163, 186 КАС України,

Суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Городищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій протиправними та скасування винесених постанов задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 протиправними.

Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 53481486 від 06.04.2017 року на суму 12800,00 грн.

Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 53481318 від 06.04.2017 року на суму 55,12 грн.

Скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 53481486 від 06.04.2017 року на суму 104,42 грн.

Скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 53481318 від 06.04.2017 року на суму 104,42 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскарженою в порядку ст..186 КАС України до Київського апеляційного адміністративного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Суддя Свитка С. Л.