Справа № 817/657/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

817/657/17

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року

08 год. 55 хв.

Рівне

Справа № 817/657/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Традєкс» до Дубенської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою судді від 10.05.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У позовній заяві позивач зазначив, що прийняте податкове повідомлення-рішення фіскального органу вважає безпідставним, оскільки платіжне доручення про сплату податкового зобов’язання по податку на прибуток приватних підприємств позивач подав до банківської установи у визначений законодавством строк, тому нарахування штрафних санкцій є протиправним. Крім того, позивач вказав, що залишок коштів на рахунку на день подання платіжного доручення перевищував суму податкового зобов’язання. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки перерахування коштів відбулося з порушенням строку саме з вини банківської установи.

У судове засідання, призначене на 22.06.2017 представник позивача не прибув, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач – Дубенська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області, подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, де зазначив, що прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним та обґрунтованим, оскільки відповідачем при здійсненні перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2016 року та своєчасності сплати узгодженого податкового зобов’язання встановлено факт порушення термінів сплати грошового зобов'язання по вказаному податку. По інтегрованій картці платника податків сплата до бюджету узгодженого грошового зобов’язання не відбулася у визначений законодавством строк. Так, граничний строк сплати був 19.11.2016, а фактично сума податкового зобов’язання сплачена 21.11.2016 при затримці сплати на 2 дні. Посилання позивача на факт своєчасного подання платіжного доручення №3216 від 18.11.2016 про сплату податку на прибуток у сумі 760625,40 грн. до установи банку, у зв’язку з чим відсутня відповідальність платника податків за затримку банком виконання платіжного документа, відповідач вважає безпідставним та необґрунтованим. При цьому, відповідач зазначає, що позивачем не доведена наявність власних коштів на рахунку як джерела сплати грошових зобов’язань. Таким чином, на думку фіскального органу, позивач несе відповідальність за несвоєчасну сплату податку, а тому фіскальний орган просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач також у судове засідання не з’явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з’ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з’ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Дубенською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2016 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Традєкс», за результатами якої складений акт від 02.12.2016 №19/12/37083061 (далі іменується – Акт перевірки) (а.с. 8-11).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб’єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі іменується – ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов'язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Традєкс» 10.11.2016 подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за три квартали 2016 року та задекларувало податкове зобов’язання по даному податку у загальному розмірі 1596390 грн. 00 коп. (а.с. 73-86).

Таким чином, суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій декларації, платник податку був зобов’язаний сплатити до 19.11.2016 включно.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Традєкс» через систему «іBank 2 UA» подало до відділення №414 АТ «УкрСиббанк» платіжні доручення №3215 від 18.11.2016 про сплату податку на прибуток підприємств у розмірі 720000 грн. 00 коп. та №3216 від 18.11.2016 на сплату податку на прибуток підприємств у розмірі 760700 грн. 00 коп. Сплату податку по платіжному дорученню №3215 банк провів 18.11.2016, однак по платіжному дорученню №3216 – лише 21.11.2016.

Суд зазначає, що пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04. 2001 №2346-III (далі іменується – Закон України №2346-III) визначено, що переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України №2346-III, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 1.29 статті 1 Закону України №2346-III передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно із пунктами 22.3, 22.4 статті 22 Закону України №2346-III, розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Підпунктом 1.21 статті 1 Закону України №2346-III передбачено, що операційний день – частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Відповідно до пункту 2.19 глави 2 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі іменується – Інструкція №22), розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Пунктом 2.15 глави 2 Інструкції №22 встановлено, що порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

З матеріалів справи вбачається, що 15.06.2011 між ТОВ «Традєкс» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір обслуговування банківського рахунку системою «StarAccess» (а.с. 69-70).

За умовами даного договору та Правил (договірні умови) відкриття та обслуговування банківського рахунку суб’єктів господарювання, відокремлених підрозділів юридичних осіб, само зайнятих осіб, представництв – клієнтів АТ «УкрСиббанк», банк відкриває поточний рахунок в національній валюті України та зобов’язується приймати і зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком, передбачених законодавством України та банківськими правилами. При цьому, розрахунки за платіжними документами клієнта, що надійшли до банку упродовж його операційного часу, проводити в той же день, а ті, що надійшли після закінчення операційного часу – не пізніше наступного банківського дня.

Відмітка банку про прийняття 18.11.2016 платіжного доручення №3216 свідчить про те, що позивач вчасно подав розрахунковий документ до банку і банк був зобов’язаний виконати таке доручення клієнта.

Однак, АТ «УкрСиббанк» не було виконано дій щодо своєчасного виконання доручення Клієнта та, в свою чергу, банк не повернув розрахунковий документ.

Посилання відповідача на відсутність власних коштів платника податку на рахунку у банківській установі як джерела сплати грошових зобов’язань станом на 19.11.2016 спростовується наявною у матеріалах справи довідкою відділення №414 АТ «УкрСиббанк» №351 від 09.06.2017 про розмір залишку грошових коштів станом на 18.11.2016, який становив 1006945 грн. 00 коп. (а.с. 93).

При цьому, суд зазначає, що довідку, надану позивачем при поданні позовної заяви до суду на підтвердження факту наявності грошових коштів на рахунку №229 від 16.02.2017 (а.с. 6), суд не бере до уваги як належний доказ, оскільки у змісті довідки допущена помилка щодо дати, станом на яку вказана сума залишку коштів, а саме 18.12.2016. А питання щодо встановлення наявності чи відсутності власних коштів на рахунку платника податків у спірних правовідносинах стосується дати подання платіжного доручення №3216 – 18.11.2016.

Таким чином, судом встановлено факт наявності достатніх коштів на рахунку платника податків – ТОВ «Традєкс» для здійснення банком, що обслуговує позивача, сплати податку на прибуток підприємств на виконання платіжного доручення № 3216 від 18.11.2016.

Згідно з пунктом 32.1 статті 32 Закону України №2346-III, банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до пунктом 32.2 статті 32 Закону України №2346-III, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Разом тим, пунктом 129.6 статті 129 ПК України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відтак, визначальним фактором для нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов’язання є несвоєчасне перерахування або перерахування не в повному обсязі податків, зборів та інших платежів до бюджетів, саме з вини такого платника податків.

В даному ж випадку, позивачем своєчасно, до закінчення граничного строку сплати, подано до банківської установи платіжне доручення №3216 від 18.11.2016 про перерахування до бюджету грошових зобов’язань з податку на прибуток підприємств, а відтак, ним виконано усі дії, які від нього залежали, для належного виконання податкових зобов'язань.

Покладення на платника податків спірним податковим повідомленням-рішенням відповідальності, від якої він звільнений в силу прямої вказівки Закону, є порушенням вимог пункту 129.6 статті 129 ПК України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №422, інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Оскільки сплачені платником податків за платіжним дорученням №3216 від 18.11.2016 грошові кошти у розмірі 760700 грн. не були зараховані у встановлені строки до відповідного бюджету з вини банку, тому недоїмка в інтегрованій картці платника податку почала обліковуватись в автоматичному режимі після закінчення граничного строку сплати податку. Тому, нарахування штрафних санкцій, і в подальшому прийняття податкового повідомлення-рішення не може вважатися протиправним, хоча підлягає скасуванню судом.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1684 грн. 00 коп. відповідно до платіжного доручення від 03.05.2017 №31, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає поверненню.

Керуючись статтями 2, 4, 7 – 12, 14, 86, 158 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов – задовольнити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Традєкс» (код ЄДРПОУ 37083061) суму судового збору у розмірі 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень – Дубенської об’єднаної державної податкової інспекції у Головного управління ДФС у Рівненській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська