Справа № 264/5989/16-а
Суддя: Харитонова Г. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5989/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Харитонової Г. Л. , при секретарі при секретарі Родіній Н.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними за зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та його скасування, та зобовязати призначити її пенсію за вислугу років на підставі ст.. 50-1 ЗаконуУкраїни «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, починаючи з 10.10.2016 року. В обґрунтування позову зазначає, що 25 серпня 2016 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя з заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. та повідомила з наданням відповідних документів, що в органах прокуратури Донецької області працює з 26 січня 1993 року та з її зарплати утримувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Станом на 10.10.2016 року стаж прокурорської та державної служби в органах прокуратури складає 20 років, а саме: 13 років 7 місяців та 06 днів безпосередньої роботи на прокурорсько-слідчих посадах; 6 років 4 місяці 24 дні на посаді державного службовця Прокуратури області, що відповідно до ч.2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 дає їй право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. При цьому наразі вона продовжує працювати у прокуратурі Донецької області на прокурорській посаді. ОСОБА_2 безпосередньо на прокурорській посаді в органах прокуратури вона працює 13 років 7 місяців 06 днів, то пенсія має бути призначена у розмірі 80 відсотків від суми мого місячного (чинного) заробітку (після 10 років роботи відпрацьовано ще 3,7 роки, кожен з яких збільшує мінімальний 80-відсотковий розмір пенсії на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків). З цією метою для призначення пенсії вона звернулась до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області із заявою, проте рішенням від 13.10.2016 року їй було відмовлено на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за № 213-УІІІ. Серед підстав для відмови у призначенні пенсії за вислугою років стело те, що Законом України «про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII визначено у перехідних положеннях, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах , визначених Законом України « Про прокуратуру» не підлягають призначенню. Вважає вказане рішення протиправним,безпідставним та таким, що підлягає скасуванню. Також додала,що при розгляді її заяви УПФ не був врахований стаж її роботи на посаді інспектора за 3 роки, а саме з 15.06.1993 року по 09.10.1996 року, який має зараховуватися до стажу держслужби. Просила позов задовольнити.

Позивач до судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні..

Представник відповідача - ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Надала до суду письмові заперечення, де зазначила,що ОСОБА_1, згідно матеріалів справи з 26 січня 1993 року і на даний час працює в органах прокуратури Донецької області. 25.08.2016 року вона звернулась до УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя з заявою про призначення їй пенсії за вислугу років у відповідності до ст.50- 1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, яка передбачає, що Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 20 років. Однако,дана норма була скасована, згідно ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-У11 - передбачає пенсії за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих. прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

Рішенням комісії УПФУ №23 від 13.10.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратури» на підставі п.5 Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів стосовно пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, який був прийнятий пізніше, які передбачають, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». «JПро прокуратуру» та інших. Станом на день звернення до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя , вислуга років позивача не відповідала вимогам ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру ;від 14.10.2014 року № 1697-VII та становила - 19 років 05 місяців 07 днів. Такий стаж роботизгідно з вимогами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII не дає права на призначення їй пенсії за вислугу років. ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україна щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII не скасовано, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнані неконституційними, а до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ. Таким чином, згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенси призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі : ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ. Закон України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ прийнятий 14.10.2014 року, а ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII прийнятий 02.03.2015 року, тобто пізніше, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах. ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя з заявою про призначення пенсії після 01.06.2015 року, тому УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя правомірно відмовило їй у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру». Просили у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка працює в органах прокуратури Донецької області з 26 січня 1993 року, що підтверджується трудовою книжкою серія БТ-1 № 9419923, виданої 11 серпня 1983 року. 25 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду в Іллічівському районі м. Маріуполя з заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р.

Рішенням №23 від 13 жовтня 2016 року, відповідач відмовив позивачці у задоволенні вказаної заяви, мотивувавши її тим, що позивач не має права на призначення їй пенсії у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991року у звязку з тим, що за результатами розгляду наданих документів ОСОБА_1 загальний стаж 34 року 11 місяців 4 дні, стаж роботи за вислугу років складає 19 років 05 місці 07 днів, із них на прокурорській посаді 6 років 9 місяці 3 дні. У її трудовій книжці є запис про період отриманої допомоги у Центрі зайнятості з 11.08.1992 року по 25.01.1993 рік, де відсутні підстави щодо внесення вищевказаного періоду. Згідно із Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.20011 за № 3668- V, прокурори та слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення років не менше: з жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 років 6 місяців у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців. Відповідно до наданих документів ОСОБА_1 працює прокурором відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Донецької області з 05.08.2015 року. Ця посада визначена, як така, що дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» та з 01 червня 2015 року не призначаються та не перераховуються.

Тобто, відповідачем, при винесення рішення про відмову в призначенні пенсії, було враховано цей стаж як загальний, разом з тим вимоги позивачки щодо врахування до спеціального стажу період її роботи на посаді інспектора за 3 роки, а саме з 15.06.1993 року по 09.10.1996 року відповідачем розглянуті не були, відповідні документи витребувані не були.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

На теперішній час діє ОСОБА_2 № 1697-VII, частиною першою статті 86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Таким чином, ст.86 Закону № 1697-VII збільшено стаж роботи позивачки, що дає їй право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року), з 20 до 22 років 6 місяців, що є звуженням прав позивачки , в розумінні ст.. 58 Конституції України.

Частинами 1-3 ст.8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ст.. 58 Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивачка, перебуваючи на службі в органах прокуратури, мав законні сподівання отримання пенсії за вислугу років за наявності 20 річного стажу, які ґрунтувалися нормах статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12 липня 2001 року), і які були звужені ст. 86 Закону №1697-VII.

У відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 року №911, який набрав чинності з 01.01.2016 року, ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, зокрема передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів».

Згідно до змін до ст.47 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України "Про державну службу".

Вказані норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 далі Порядок 22-1).

Постановою правління ПФУ 4 вересня 2013 року № 15-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2013 р. за № 1661/2419327 ( далі Постанова 15-1 ) затверджено форму довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 1 Порядку 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 2 Порядку 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з підпунктом 4.2 пункту 4 Порядку 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України ( підпункт 4.3 пункту 4 Порядку 22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.7Порядку 22-1).

З матеріалів копії пенсійної справи, наявної в матеріалах справи, вбачається, що при розгляді заяви позивачки від 25.08.2016 року відповідач порушив вищезазначені приписи Порядку 22-1 та Постанови 15-1.

При отриманні заяви від позивачки відповідач не врахував всі доводи позивачки, а також її вимогу щодо врахування періоду стажу її роботи на посаді інспектора відділу по роботі з кадрами Донецької обласної прокуратури за період з 15.06.1993 року по 09.10.1996 року , не дав йому оцінки, не витребував необхідні документи та прийняв передчасне рішення про відмову.

Таким чином, прийняте відповідачем рішення про відмову у задоволенні заяви позивачки, не можна вважати таким яке прийнято на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення субєкт владних повноважень діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені вищезазначеними нормами Законів, Постанов Кабінету Міністрів та Порядку 21-1, Постанови 15-1 чим порушив права та законні інтереси позивачки.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 71, 86, 183-2 КАС України, Законом України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до УПФУ в Іллічівському районі м. Маріуполя про визнання дій неправомірними за зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Скасувати рішення №23 Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя від 13.10.2016 р. про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.08.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Г. Л. Харитонова