Справа № 462/291/17
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/291/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю. Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби поліції у м. Львові про скасування постанови та закриття провадження у справі, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови серії АР № 559205 від 08.01.2017 року та закриття провадження у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП та оштрафовано на 425 гривень за те, що він 08.01.2017 року близько 00.05 год. на автодорозі в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, керував автомобілем «Volkwagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія та вчинив зупинку транспортного засобу на перехресті. Вважає що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а оскаржувана постанова інспектора є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки автомобілем він не керував, а водієм була його дружина ОСОБА_2 , яка здійснила вимушену зупинку за 10 м. до перехрестя у зв`язку з відмовою обдуву вітрового скла, що в зимових умовах призвело до замерзання скла та суттєвого обмеження видимості. Працівники поліції під`їхали до стоячого автомобіля в той час коли у нього були ввімкнуті аварійні вогні і він, ОСОБА_1 , в цей час міняв згорівший запобіжник вентилятору обдуву скла.
Представник позивача - адвокат Квак В.М., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та відповідного договору про надання юридичних послуг, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на підставі поданих суду доказів. Позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, неодноразово не забезпечив явку в судове засідання свого представника, при цьому надав письмове заперечення проти позову, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та проводити розгляд справи за відсутності представника.

Суд, відповідно до вимог ст. 128 КАС України, ухвалив проводити розгляд справи в порядку письмового провадження, оскільки представник позивача та відповідач подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема , посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 15.9 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга .

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення Правил дорожнього руху щодо зупинки.
Згідно ч.1 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб .
Справи про вказані адміністративні правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП).
Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.
Як встановлено судом, що інспектором ВПОДД 3 батальону № 3 УПП у м. Львові Марушка Д.П. відносно позивача винесено постанову серії АР № 559205 від 08.01.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, згідно якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він 08.01.2017 року близько 00.05 год. в с. Зимна Вода керував автомобілем«Volkwagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія та вчинив зупинку транспортного засобу на перехресті.
Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.
У поданих відповідачем запереченнях стверджується, що при винесені оскаржуваної постанови інспектор керувався вимогами ст.251 КУпАП та зазначено, що інспектор Марушка Д.П. керувався своєю правосвідомістю та оцінив докази відповідно до чинного законодавства.
Суд не бере до уваги вказані заперечення відповідача, оскільки на підтвердження своїх доводів не було надано суду жодного доказу із зазначених у ст.251 КУпАП. Не має посилання на такі докази і в змісті оскаржуваної постанови.
Із огляду на наведене, суд приймає до уваги доводи позивача, які не спростовано відповідачем, про те, що він автомобілем не керував, водієм машини була його дружина, яка перебувала на місці під час того як до автомобіля, який стояв, під`їхали працівники поліції. Автомобіль стояв більш ніж за 10 метрів до перехрестя та не рухався, працівникам поліції позивач пояснював, що оскільки не є водієм машини, автомобілем не керував, то і посвідчення водія з собою не має. Пояснення у особи, яка заявила, що керувала транспортним засобом (дружини ОСОБА_1 ) працівниками поліції не відбиралось.
Зі копій представлених позивачем документів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія вбачається, що власником автомобіля «Volkwagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , являється ОСОБА_3 і остання має посвідчення на право керування транспортними засобами.
Суд також звертає увагу і на той факт, що згідно оскаржуваної постанови інспектором з одного боку зроблено висновок, що автомобіль стояв, а з другого що ОСОБА_1 керував автомобілем.
На переконання суду під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця.
Відповідачем не надано суду доказів, а судом таких не здобуто про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkwagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , 08.01.2017р. о 00.05 хв. Не спростованим є і твердження ОСОБА_1 , що автомобілем до його зупинки керувала його дружина ОСОБА_2 .
Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС України.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.
Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача про те, що він не керував транспортним засобом та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, спірну постанову визнати протиправною та скасувати як незаконну.
За такого рішення, враховуючи положення ст.94 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави.
Керуючись ст.122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.2, 6, 7-12, 69, 71, 86, 94, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 559205 від 08.01.2017року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у разі якщо судове рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський