Справа № 755/2243/17
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/2243/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

03 лютого 2016 року позивач звернувся з позовом в якому просить суд cкасувати постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого провадження № 50678169 від 28.12.2016 року та № 49045931 від 29.12.2016 року.

Мотивуючи вимог тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди та стягнуто на користь ОСОБА_1 частину не повернутого вкладу за договором банківського вкладу №58-в-17/328920 від 10.07.2014 року в сумі 14125 грн. 80 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 3332 грн. 50 коп., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 160 грн. 81 коп., пеню за невчасне виконання грошового зобовязання в сумі 2530 грн. 87 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 1500 грн. 50 коп., а всього 21649 грн. 98 коп.

На підставі вказаного рішення 16 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/5381/15-ц про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 вказаної суми грошових коштів.

26.11.2015 року відповідачем було відшкодовано частину заборгованості у розмірі 14117,07 грн., а 7532,92 грн. залишилось невідшкодованими.

29.02.2016 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансові Ініціативи» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3636,70 грн.

На виконання даного заочного рішення суду 30.03.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/209100/15-ц.

Таким чином загальна сума заборгованості за вказаними рішеннями суду станом на 01.02.2017 року становить 11 169,62 грн.

Разом з тим, 01.02.2017 року позивач отримав постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого провадження № 50678169 від 28.12.2016 року та № 49045931 від 29.12.2016 року, у яких зазначається, що вказані виконавчі провадження закінчені на підставі п.1 ч. 11 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із запровадженням тимчасової адміністрації в банку боржнику.

Не погоджуючись із такими діями Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» примусове стягнення майна банку під час тимчасової адміністрації не здійснюється, а відкриті виконавчі провадження щодо банку зупиняються, а не закінчуються, як зазначено в оскаржуваних постановах державної виконавчої служби.

З огляду на наведене позивач просить про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року залучено в якості третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просив позов задовольнити.

Представники відповідача Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Правом на подання до суду письмових пояснень або заперечень проти позову не скористалися.

Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи, суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність незявившихся осіб.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року у справі №755/5381/15-ц позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_1 частину не повернутого вкладу за договором банківського вкладу №58-в-17/328920 від 10.07.2014 року в сумі 14125 грн. 80 коп., суму інфляційних втрат у розмірі 3332 грн. 50 коп., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 160 грн. 81 коп., пеню за невчасне виконання грошового зобовязання в сумі 2530 грн. 87 коп. та завдану моральну шкоду у розмірі 1500 грн. 50 коп., а всього 21 649 грн. 98 коп.

На забезпечення виконання вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва 16.10.2015 року було видано виконавчий лист №755/5381/15-ц про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 21 649,98 грн. та відкрито виконавче провадження № 49045931 (а.с. 4).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року у справі №755/20910/15-ц позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансові Ініціативи» про захист прав споживачів, стягнення пені, суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 636,70 грн.

На підставі вказаного заочного рішення 30 березня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/20910/15-ц про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 3 636,70 грн.та відкрито виконавче провадження № 50678169 (а.с. 3).

28.12.2016 року державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 виніс Постанову про повернення виконавчого провадження № 506781694 про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 3 636,70 грн. (а.с. 3, зворот).

29.12.2016 року державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 виніс Постанову про повернення виконавчого провадження №49045931 про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 21 649,98 грн. (а.с. 4).

Мотивуючи своє рішення державним виконавцем Валевським О.О. зазначено, що на підставі постанови Правління НБУ від 23.06.2015 року №408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансові Ініціатива» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 року прийнято рішення №121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансові Ініціатива». Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підлягає поверненню у разі запровадження тимчасової адміністрації в банку боржника, крім рішень немайнового характеру.

Ураховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 11 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа№755/5381/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 16.10.2015 року про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 21 649,98 грн. та виконавчого листа №755/20910/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30.03.2015 року про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 3 636,70 грн. закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

Вказані постанови про повернення виконавчого провадження направлені на адресу стягувача та боржника листами №1146/19 від 28.12.2016 року та №1196/19 від 29.12.2016 року відповідно (а.с. 5).

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ухвала суду від 22 травня 2017 року про витребування з Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, належним чином завірених копії матеріалів виконавчих проваджень №50678169 та №49045931 виконана не була, хоча факт її вручення відповідачу 09.06.2017 року підтверджується даними рекомендованого поштового відправлення. А тому суд вирішує справу на підставі доказів наданих позивачем.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, то суд зазначає, що основним нормативно-правовим актом, який регулює ці відносини є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII(далі Закон).

Так, відповідно до статті 1 вище згаданого Закону, - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 1 ст. 26 Закону передбачає, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених ст. 3 цього Закону.

Виконавчі листи, видані судами, у розумінні ст. 26 Закону, є виконавчими документами.

Підпунктом 1 ч.1 ст. 26 Закону передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 37 Закону визначений перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа, а саме:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 5 ст. 37 Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у звязку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Частинами 2-4 ст. 39 передбачено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Тобто перелік підстав закінчення виконавчого провадження є вичерпним.

За положеннями п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі кошти) банку, а також скасовуються всі інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення суду щодо банку.

Постановою Правління НБУ від 23.06.2015 року №408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансові Ініціатива» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 року прийнято рішення №121 про запровадження з 24.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива».

Згідно даних реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» не перебуває в процесі припинення.

Доказів на підтвердження жодної із підстав визначених ст. 39 Закону, за яких виконавче провадження підлягає закінченню суду не надано.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

За таких обставин, підстав для закінчення виконавчих проваджень №50678169 відкритого за виконавчим листом №755/20910/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30.03.2016 року та №49045931 відкритого за виконавчим листом №755/5381/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва 16.10.2015 року судом не встановлено.

Відповідно до ст. 41 Закону, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та необхідності скасування постанов Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого провадження № 50678169 від 28.12.2016 року та № 49045931 від 29.12.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України оскільки сторони звільнені від оплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 186, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування постанови, задовольнити.

Скасувати постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого провадження № 50678169 від 28.12.2016 року та № 49045931 від 29.12.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Повний текст судового рішення виготовлений 30.06.2017 року.