Справа № 815/418/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/418/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року

09год.15хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Судом розглядається справа за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (з урахуванням уточненого адміністративного позову), в якій позивач просить суд скасувати наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області №1543 о/с від 16.11.2016 про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-153656), оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-153656) на посаді оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнути з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області () на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016 року по день поновлення на посаді; допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-153656) на посаді оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та в частині стягнення з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошового утримання за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приписами ст.. 49-2 КЗпП визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ч.3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону. Також, частиною 2 статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено право поліцейського бути призначеним у разі скорочення його посади на іншу посаду у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Отже, з урахуванням положень частини 2 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» позивач вважає, що Головне управління Національної поліції в Одеській області зобов'язане було запропонувати йому усі вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків. Проте, в матеріалах справи наявне повідомлення про неможливість працевлаштування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 року. Тобто, відповідач грубо порушив диспозитивні норми закону та не запропонував позивачу жодної вакантної посади. У звязку з чим, на думку позивача, спірний наказ підлягає скасуванню як протиправний, а позивач поновленню на посаді.

Від позивача до суду 19.06.2017 року надійшла письмова заява за вх. № 19564/17 про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Від представника відповідача 19.06.2017 року за вх..№ 17570/16 до суду надійшло клопотання, в якому останній зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в порядку письмового провадження. В матеріалах справи наявні письмові заперечення, в яких представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що позивач з 07.11.2015 року наказом ГУНП в Одеській області № 122 о/с, був прийнятий на службу в поліцію та призначений на посаду оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в місті ОСОБА_2 ГУНП в Одеській області з присвоєнням спеціального звання - «лейтенант поліції». З 07.11.2015 року усі співробітники міліції ОСОБА_2 управління в тому числі і позивач призначалися на посади, які були тимчасовими. Так, тимчасові штати ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, затверджені наказами Національної поліції України від 06.11.2015 року №№3,5. В подальшому, 16 вересня 2016 року позивач був особисто попереджений під підпис про наступне звільнення в зв'язку з скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року № 788 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області» та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 № 2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області». У зв'язку з тим, що лейтенант поліції ОСОБА_1 не пройшов погодження із Управлінням внутрішньої безпеки в Одеській області про його призначення на посаду оперуповноваженого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в місті ОСОБА_2 ГУНП його було звільнено з 16 листопада 2016 року на підставі п.4 ч.1 ст. 77 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач вважає, що спірний наказ виданий в межах та у спосіб, що відповідає діючому законодавству, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015 року за №122о/с відповідно до положень п.9, п.12 Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, на підставі заяви позивача від 07.11.2015 року ОСОБА_1, який мав спеціальне звання «лейтенант міліції», призначено на посаду оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в місті Одесі ГУ НП в області, присвоївши йому спеціальне звання «лейтенант поліції». Даний наказ було прийнято відповідно до положень п.9, п.12 Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію щодо призначення тих осіб, які прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису з 07.11.2015 року.

07.11.2015 року Головне управління Національної поліції в Одеській області наказом № 2 від 07.11.2015 року у відповідності до статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» та згідно з наказом Національної поліції України 06.11.2015 року № 5, оголосила тимчасові штати органів і підрозділів Головне управління Національної поліції в Одеській області, серед яких було оголошено тимчасовий штат Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в місті ОСОБА_2 ГУНП в Одеській області.

16.09.2016 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області у звязку зі скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року № 788 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області» та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 року № 2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області» було попереджено про звільнення зі служби в поліції не раніше ніж за два місяці на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 (звільнення зі служби в поліції у звязку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію». (а/с41).

Також, 16.09.2016 року позивача, у звязку зі скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року № 788 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області» та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 року № 2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області» було повідомлено про відсутність можливості його працевлаштування в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області. (а/с41).

В подальшому наказом від 16.11.2016 року №1543 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч.1 ст. 77 (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-153656), оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, з 16 листопада 2016 року, виплативши грошову компенсацію за 25 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2016 року по день звільнення. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років складає 06 років 03 місяці. Підстава, згідно витягу з наказу (а/с44): попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 16.09.2016, подання т.в.о. начальника Суворовського відділу поліції в місті ОСОБА_2 цього ОСОБА_2 управління від 16.11.2015 року та акт про неможливість в ознайомленні з попередженням з деякими розясненнями норм діючого законодавства України, а саме Закону України «Про запобігання корупції» від 15.11.2016 року.

Згідно наданого представником відповідача повного тексту наказу від 16.11.1016 року №1543о/с підставою для звільнення позивача зазначено попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 16.09.2017 року.

Позивач вважаючи зазначений наказ від 16.11.2016 року №1543 о/с протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, оскаржив його до суду, вважаючи, що даним наказом його протиправно звільнено з посади.

Надаючи спірним відносинам правової оцінки суд виходить з наступного.

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VІІІ (зі змінами та доповненнями)/

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров»я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також, те, що Законом України «Про Національну поліцію» не врегульовано процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, судом до спірних правовідносин застосовуються положення трудового законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015року у справі №21-8а15.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України визначено гарантії забезпечення права громадян на працю. Так, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (пункт 6 частини 1 статті 5-1 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно ч.ч.1-3 ст.49 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові усі наявні в установі вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Відповідно до ч.3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до ст.58 Закону, призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.62 Закону, поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Таким чином, гарантії захисту від незаконного звільнення розповсюджуються у тому числі і на поліцейських.

У разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

Як встановлено судом, та вбачається з наявного у матеріалах справи Тимчасового штату органів і підрозділів ОСОБА_2 управління Національної поліції, оголошеного Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015р. №2 «Про оголошення тимчасових штатів органів і підрозділів ОСОБА_2 управління Національної поліції», загальна кількість працівників Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області складала 56 посади, з яких 7 посад оперуповноважених.

Згідно довідки Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 11.04.2017 року №4221 посада оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, на якій перебував позивач скорочена. Разом з чим, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав до суду доказів відсутності у новому штатному розпису посади яку б міг зайняти позивач.

Встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом. Це зобов'язання ГУНП в Одеській області не виконало, трудові гарантії позивача як працівника порушені.

Також відповідачем, не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що функціональні обов'язки та обсяг виконуваних завдань Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області зазнали змін у зв'язку з скороченням штатів, під яким в даному випадку розуміється скорочення тимчасового, та затвердження постійного штату відділу поліції, а тому судом не встановлено наявність змін в організації праці Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, пов'язаних зі скороченням чисельності або штату працівників.

Як зазначає позивач в уточненому адміністративному позові, жодної іншої посади відповідачем йому не пропонувалось, від жодної посади він не відмовлявся. Доказів відмови позивача від інших посад в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, відповідачем не надано.

Судом встановлено, що попередження про наступне звільнення та повідомлення про неможливість працевлаштування ОСОБА_1 відбулись в один день 16.09.2016р.

Також відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації відповідно до вимоги ч.5 ст.68 Закону України "Про Національну поліцію", за якою переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області реорганізація чи скорочення штатів фактично не проводилась, а лише замінено тимчасовий штатний розпис на постійний, в матеріалах справи відсутні докази пропозицій ОСОБА_1 іншої посади, або відмови його від запропонованих посад, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з посади оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому спірний Наказ №1543 о/с від 16.11.2016р. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до витягу з наказу від 16.11.2016 року №1543 о/с в якості підстави звільнення позивача зазначено попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 16.09.2016, подання т.в.о. начальника Суворовського відділу поліції в місті ОСОБА_2 цього ОСОБА_2 управління від 16.11.2015 року та акт про неможливість в ознайомленні з попередженням з деякими розясненнями норм діючого законодавства України, а саме Закону України «Про запобігання корупції» від 15.11.2016 року (подання від 16.11.2015р. в матеріалах справи відсутнє).

Як вбачається з наданого до суду представником відповідача подання від 15.11.2016р. т.в.о. начальника Суворовського ВП в місті ОСОБА_2 ГУНП в Одеській області, лейтенант поліції ОСОБА_1 службу в органах внутрішніх справ проходив з серпня 2010 року, в Національній поліції з листопада 2015 року, в період роботи в органах внутрішніх справ та в Національній поліції зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний, умілий співробітник. Табельною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони володіє впевнено, здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі служби. 16.09.2016 року ОСОБА_1 був ознайомлений з попередженням про наступне звільнення у звязку з скороченням штатної численності органів підрозділів Національної поліції та ГУНП в Одеській області, відповідно до наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року № 788 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області» та ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 року № 2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в Одеській області», що його буде звільнено зі служби в поліції не раніше ніж за два місяці на підставі п.4 ч.1 ст.77 (у звязку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію». Висновок старших начальників згоден, рішення по поданню звільнити лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП у місті ОСОБА_2 ГУНП в Одеській області за ст.. 77 ч.1 п. 4 (у звязку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію».

Акт про неможливість в ознайомленні з попередженням з деякими розясненнями норм діючого законодавства України, а саме Закону України «Про запобігання корупції» від 15.11.2016 року у суду відсутня можливість дослідити, оскільки відповідач цей доказ не надав.

При цьому, згідно наданого представником відповідача повного тексту наказу від 16.11.1016 року №1543о/с, підставою для звільнення позивача зазначено тільки попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 16.09.2017 року.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача в письмових запереченнях стосовно того, що лейтенант поліції ОСОБА_1 не пройшов погодження із Управлінням внутрішньої безпеки в Одеській області (лист від 26 жовтня 2016 року за № 876/42-15/01 -2016), про його призначення на посаду оперуповноваженого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в місті ОСОБА_2 ГУНП у звязку з чим його було звільнено з 16 листопада 2016 року на підставі п.4 ч.1 ст. 77 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію», оскільки згідно зазначеного листа від 26.10.2016 року за № 876/42-15/01 -2016 зазначено лише про повернення після опрацювання проектів наказів по особовому складу ГУНП в Одеській області, окрім наказів в частині призначення ОСОБА_1, ОСОБА_3 тобто зазначений лист не містить будь яких підстав та висновків щодо звільнення позивача з займаної посади.

Відповідачем не пояснено та не обґрунтовано, яким чином відсутність погодження УВБ на призначення ОСОБА_1 на посаду могла чи мала вплинути на його звільнення згідно п.4 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), який зв'язок існує між цією обставиною та підставами звільнення позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає наказ від 16.11.2016 року №1543 о/с про звільнення позивача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а отже в чій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно положень ст.9 КАС України застосовує до спірних правовідносин положення КЗпП України, якими вказані питання врегульовано.

Відповідно до ст.235 КзПП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв'язку із здійсненим ним або членом його сім'ї повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з довідки Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 11.04.2017 року №4221, посада оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, на якій перебував позивач, на підставі наказів НП України від 02.09.2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управлінні Національної поліції в одеській області» та ОСОБА_2 управління НП в Одеській області від 16.09.2016 року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в ОСОБА_2 управління Національної поліції в одеській області» скорочена.

Разом з чим, суд вважає, що позивача слід поновити саме на посаді оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, тобто на тій посаді, з якої його було звільнено, оскільки щодо відсутності цієї посади в штатному розписі в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази та неможливість його поновлення на такій посаді має бути встановлена в процесі виконання судового рішення.

Отже ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України суд поновлює з 17.11.2016р. на посаді, з якої його було незаконно звільнено наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16.11.2016 року № 1543 о/с, а саме - оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, задовольняючи позовні вимоги у відповідній частині.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці № 108/95-ВР від 24.03.1995 року за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно із пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно пункту 8 зазначеної постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 №400 від 20.02.2017р. середньоденне грошове забезпечення складає 243,98грн.(14883,35:61 день). Отже на його користь підлягає стягненню з ГУНП в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 243,98грн. за один робочий день за період з 17.11.2016р. по 29.06.2017р. (дата ухвалення постанови судом).

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність наказу про звільнення, прийнятого стосовно позивача, тому даний наказ про звільнення підлягає скасуванню як протиправний, а ОСОБА_1 поновленню на посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період з 17.11.2016р. по 29.06.2017р.).

За таких обставин позов ОСОБА_1підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та виплату грошового утримання в межах суми стягнення за один місяць.

Суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення позивача на посаді оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції ГУ НП в Одеській області з 17 листопада 2016 року, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць (16.11.2016р. день звільнення вважається останнім днем роботи).

Керуючись ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового утримання задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 16 листопада 2016 року №1543 о/с в частині звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (М-153656), оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Хаджибеївського відділення поліції Суворовського відділення поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області з 17 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 17 листопада 2016 року по 29 червня 2017 року включно з розрахунку 243(двісті сорок три)грн. 98коп. за один день.

Постанова про поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку (грошового утримання) у межах суми стягнення за один (1) місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян