Справа № 521/20962/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 521/20962/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Поліщук І.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо обмеження граничного розміру пенсії, визнання неправомірними дій щодо порушення встановлених строків, порядку та періоду перерахунку пенсії, про зобовязання провести перерахунок пенсії інваліду війни другої групи,-

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо обмеження призначеної пенсії граничним розміром у 10740 гривень;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо порушення та зміни встановлених Законами України та постановами КМУ України строків, порядку та періоду перерахування пенсії з 01.11.2015 на 01.01.2016, з 01.01.16 на 01.09.16 року;

- зобовязати відповідача перерахувати призначену пенсію із 01.11.2015 року відповідно до Постанов КМУ № 763 від 30.09.2015 року « Про внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури та вказаної постанови № 505 у редакції Постанови №763

- зобовязати відповідача перерахувати призначену пенсію із 01 січня 2016 року згідно Постанови КМУ №1013 від 09.11.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів».

Постановою від 09 лютого 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Малиновський районний суд м .Одеси задовольнив адміністративний позов

- визнав протиправними дії щодо порушення та зміни строків, порядку та періоду перерахування пенсії,

- зобовязав відповідача перерахувати призначену позивачу пенсію із 01.11.2015 року замість 01 січня 2016 відповідно до Постанов КМУ № 763 від 30.09.2015 року «Про внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та вказаної постанови № 505 у редакції Постанови №763,

- зобовязав відповідача перерахувати призначену позивачу пенсію із 01 січня 2016 року замість 01 вересня 2016 року згідно постанови КМУ №1013 від 09.11.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», визнано протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної пенсії розміром у 10740 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, посилається на те, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

ОСОБА_1 надав письмові заперечення в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури; звільнений у запас з посади заступника військового прокурора Одеського гарнізону; перебуває на пенсійному обліку з 05 січня 1994 р. і отримує пенсію як інвалід війни другої групи в розмірі 80% від грошового забезпечення на підставі ст. 18, п. «а» ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262.

Суд першої інстанції також встановив, що позивач протягом листопада-грудня 2016 року неодноразово звертався до відповідача з заявами щодо усунення порушень законодавства та перерахунок призначеної йому пенсії, проте йому було відмовлено.

З посиланням на приписи ч.1, 3 ст. 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд першої інстанції зазначив, що будь-які додаткові обмеження під час нарахування пенсій та їх виплат мають бути передбачені відповідним пенсійним законодавством.

Преамбула Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» безпосередньо наголошує, що цей Закон має на меті реалізацію особами які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення.

Також враховуючи приписи ч. 12 ст. 43, ч. 2 ст. 51, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та те, що 13.10.2015 року набрала чинності Постанова КМУ № 763 від 30.09.2015 року «Про внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідно до якої збільшений розмір грошового забезпечення заступника військового прокурора гарнізону, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок призначеної позивачу пенсії після отримання необхідних документів відповідач зобов'язаний був здійснити з 01 листопада 2015 р., а не з 01.01.2016 року який фактично проведений відповідно до наданого до суду перерахунку.

Також враховуючи, що з 15 грудня 2015 року набрала чинності Постанова КМУ № 1013 від 09.11.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», відповідно до п.п. 3 п. 1 якої підвищені на 25 відсотків посадові оклади керівних військовослужбовців військових прокуратур, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний був здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2016 р., а не з 01 вересня 2016 року, як фактично проведений перерахунок, що підтверджено матеріалами спарви.

На підстав встановлених фактичних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частин порушення відповідачем встановлених законодавством строків і порядку перерахунку призначеної пенсії, що підтверджено матеріалами справи. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав зрозумілих пояснень і переконливих доводів з цього приводу, які б обґрунтовували дії відповідача.

Оцінюючі твердження відповідача про те, що перерахунки пенсії здійснювалися одразу ж після надходження довідок про складові грошового забезпечення позивача, суд першої інстанції звернув увагу на те, що адміністративний позов обумовлений не датою перерахунку пенсії, а безпосередньо датою виникнення такого права, в той час як невиконання відповідачем саме вимог закону про перерахунок пенсії суттєво порушило конституційні права позивача.

Також суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджений факт щомісячного з 01 січня 2016 р. обмеження максимального розміру пенсії, що сплачується позивачу, у розмірі 10740 гривень.

Ретельний аналіз чинного законодавства, що, на думку відповідача, дає достатні підстави для прийняття таких рішень, суд першої інстанції розцінив як суттєве порушення конституційних прав позивача.

Суд першої інстанції відхилив обґрунтування обмеження розміру виплати пенсії на підставі норми ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668, із змінами внесеними пунктом 25 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911, яким максимальний розмір пенсії визначений у сумі 10740 гривень.

Таку правову позицію збоку відповідача суд першої інстанції оцінив як однобічну, упереджену та безпідставну.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668 обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, тобто до 01 жовтня 2011 р.

Позивачу пенсія призначена 05 січня 1994 р., а норми статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону від 01.12.1992 р. будь-які обмеження щодо максимального розміру пенсій не передбачали. Так само не має ніяких обмежень у вказаному спеціальному Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і на теперішній час. Також суд першої інстанції зауважив, що будь-які спроби протягом тривалого часу щодо обмеження розмірів пенсій військовослужбовцям, працівникам правоохоронних органів у кожному випадку визначалися Конституційним Судом України неконституційними.

Встановив суд першої інстанції і те, що у відсотковому відношенні, згідно п. «а» ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія позивачу була обчислена у розмірі 80% від сум грошового забезпечення, та у подальшому процедура та механізм призначення і перерахунку пенсій по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не змінювались.

З огляду на викладене та враховуючи ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо зворотної сили закону, суд першої інстанції зазначив, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, яка діяла на момент призначення пенсії. Порушення цього принципу має наслідком зменшення розміру пенсії, який обчислюється у відсотках, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 22 ч. 1 ст. 58 Конституції України, які є нормами прямої дії, та порушує п. «а» ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, суд першої інстанції зазначив, що позивачу за грудень 2016 р. сплачено 10740 гривень пенсії при її основному розмірі в 80% - 13304,82 грн., що складає 64, 58% від суми грошового забезпечення. Таким чином, основний розмір сплаченої позивачу пенсії безпідставно зменшений на 15,42%, - (10740 грн. х 80%) : 13304,82 грн. = 64,58%.

Суд першої інстанції зауважив, що відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911, який набрав чинності з 01 січня 2016 р., дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

Також суд першої інстанції послався і на рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 р. № 8-рп/99, 27.02.2003 р. № 4-рп/2003, від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, в яких КСУ неодноразово зазначав про неконституційність норм законів, якими обмежені граничними розмірами пенсійні виплати.

Окремо суд першої інстанції зауважив, що в пункті 7 Рішення КСУ № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 р. висловлена правова позиція, якою «Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічної редакції, оскільки рішення КСУ є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй».

Незважаючи на рішення Конституційного суду України, 26 грудня 2016 р. підписаний Президентом України, а 27 грудня опублікований і 01 січня 2017 року набрав чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1771-VІІІ від 06 грудня 2016 р., нормою підпункту 1 пункту 10 якого в частині 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною та повністю втратила чинність із 20 грудня 2016 р., слова і цифри «у період з 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.» замінені словами і цифрами «по 31 грудня 2017 р.». Аналогічні зміни внесені до Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не зявились, у звязку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до матеріалів справи позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури; звільнений у запас з посади заступника військового прокурора Одеського гарнізону.

Позивач перебуває на пенсійному обліку з 05 січня 1994 р. і отримує пенсію як інвалід війни другої групи в розмірі 80% від грошового забезпечення на підставі ст. 18 та п. «а» ч. 1 ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України № 614-VIII від 15 липня 2016 року, яким 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнена частиною 3, відповідно до якої перерахунок пенсій у звязку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

13.10.2015 року набрала чинності Постанова КМУ № 763 від 30.09.2015 року «Про внесення змін до Постанови КМУ від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» відповідно до якої збільшений розмір грошового забезпечення заступника військового прокурора гарнізону.

15 грудня 2015 року набрала чинності Постанова КМУ № 1013 від 09.11.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», відповідно до п.п. 3 п. 1 якої підвищені на 25 відсотків посадові оклади керівних військовослужбовців військових прокуратур.

Таким чином, перерахунок пенсії позивача, як правильно встановив суд першої інстанції, мав бути здійснений, при отриманні довідок про розмір грошового забезпечення, з часу виникнення права на такий перерахунок (з 01.11.2015 року та з 01.01.2016 року) відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не з часу отримання довідок про розмір грошового забезпечення позивача, які надавались для проведення перерахунку, на що посилається апелянт.

Доводи апелянта щодо правомірності перерахунку пенсії позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на помилковому трактуванні норм матеріального права.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності обмеження з 01.01.2016 року пенсії позивача максимальним розміром 10 740 грн.

Як заперечення на адміністративний позов, так і апеляційна скарга, у якості правомірності обмеження пенсії максимальним розміром, містить посилання на приписи ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668, із змінами внесеними пунктом 25 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911, яким максимальний розмір пенсії визначений у сумі 10740 гривень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668, який набрав чинності з 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668, містить застереження, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Як правильно встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи (а.с. 77), позивач отримує пенсію з 05 січня 1994 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого стаття 2 Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668, встановлювала максимальний розмір пенсії в сумі 10 704 грн.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у звязку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 01 січня 2008 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до Закону України № 107-VI від 28.12.2007 року (п. 29 розділ ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України») була доповнена новою частиною, якою було встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Ці зміни були визнані неконституційними рішенням конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року.

Також рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнані неконституційними положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», із змінами, а саме, окрім іншого:

- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Апеляційний суд погоджується зі застосуванням судом першої інстанції до спірних правовідносин висновків, викладених в рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.99 р. № 8-рп/99, 27.02.2003 р. № 4-рп/2003, від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016, в яких КСУ неодноразово зазначав про неконституційність норм законів, якими обмежені граничними розмірами пенсійні виплати.

Також апеляційний суд погоджується і з посиланням суду першої інстанції на пункт 7 Рішення КСУ № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 р. в якому висловлена правова позиція, якою «Конституційний Суд України зауважує, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічної редакції, оскільки рішення КСУ є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй».

Як правильно зазначив суд першої інстанції незважаючи на рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 та від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, 26 грудня 2016 р. підписаний Президентом України, а 27 грудня опублікований і 01 січня 2017 року набрав чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1771-VІІІ від 06 грудня 2016 р., нормою підпункту 1 пункту 10 якого в частині 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною та повністю втратила чинність із 20 грудня 2016 р., слова і цифри «у період з 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.» замінені словами і цифрами «по 31 грудня 2017 р.». Аналогічні зміни внесені до Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911.

За таких обставин, враховуючи, що факт обмеження позивачу пенсії максимальним розміром 10 740 грн. підтверджений матеріалами справи, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо правомірності такого обмеження, та погоджується з висновком суду першої інстанції, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 19, 22, 46, 55, 58, 151-2, 152 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець