Справа № 808/369/17
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
14 червня 2017 рокусправа № 808/369/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.
суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.
за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центрального об`єднаного районного військового комісаріату міста Запоріжжя про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м.Запоріжжя, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ військового комісара Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м.Запоріжжя №44 від 11.04.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста командування Центрального ОРВК м.Запоріжжя з 29.03.2016 відповідно до п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку зі вступом на військову службу;
- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на посаді провідного спеціаліста командування Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м.Запоріжжя.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Наказ Військового комісара Центрального об`єднаного районного військового комісаріату міста Запоріжжя (по стройовій частині) від 11.04.2016 за №44 у частині звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста командування Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м.Запоріжжя відповідно до п.3 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м.Запоріжжя.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Запорізький обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити повністю.
В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю (Люльчак Ю.В.) підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила скасувати оскаржену постанову, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.
Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила.
Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, з 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 працювала у Центральному об`єднаному військовому комісаріаті м. Запоріжжя (а.с.19).
30 березня 2016 року позивачку прийнято на військову службу за контрактом, відповідно до наказу командира в/ч пп НОМЕР_2 № 80 від 30.03.2016 року (а.с.14).
Наказом Військового комісару Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м. Запоріжжя від 11квітня 2016 року № 44, ОСОБА_1 , провідного спеціаліста командування Центрального об`єднаного військового комісаріату м. Запоріжжя, відповідно до п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку зі вступом на військову службу, звільнено з 29 березня 2016 року. Підставами для прийняття наказу зазначено - витяг з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.03.2016 року № 80, заява ОСОБА_1 (а.с.13).
27 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 із заявою, в якій просила просила відновити її порушені права, шляхом скасування наказу № 44 від 11.04.2016 року, та поновлення її на займаній посаді (а.с.21-22).
На заяву ОСОБА_1 від 27.12.2016 щодо відновлення її порушених трудових прав (а.с.21-22) Запорізьким обласним військовим комісаріатом 06.01.2017 за вих.№28 надано відповідь про відсутність правових підстав для скасування Наказу Військового комісара Центрального об`єднаного районного військового комісаріату міста Запоріжжя (по стройовій частині) від 11.04.2016 за №44 у частині звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста командування Центрального об`єднаного районного військового комісаріату м.Запоріжжя відповідно до п.3 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (а.с.23).
Позивач отримала трудову книжку 14.12.2016 року, про що свідчить відмітка в особовій картці №251 (а.с.56-59).
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач була прийнята на військову службу за контрактом при існуванні кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, то за нею, згідно з ст.119 КЗпП України, має бути збережене місце роботи, посада і середній заробіток у Центральному об`єднаному районному військовому комісаріаті м.Запоріжжя, в якому вона працювала на час призову. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що наявність заяви ОСОБА_1 про звільнення не може бути причиною для прийняття відповідачем протиправного наказу від 11.04.016 року № 44, оскільки в задоволені зазначеної заяви відповідач мав відмовити.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до приписів ч.3 ст.119 КЗпП України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (ч.4 ст.119 КЗпП України).
Згідно з п.3 ч.1 ст.36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є: призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про Раду національної безпеки і оборони України" віднесено до функцій, визначених Конституцією України та цим Законом, Рада національної безпеки і оборони України: розробляє та розглядає на своїх засіданнях питання, які відповідно до Конституції та законів України, Стратегії національної безпеки України, Воєнної доктрини України належать до сфери національної безпеки і оборони, та подає пропозиції Президентові України, приймає рішення щодо: невідкладних заходів із розв`язання кризових ситуацій, що загрожують національній безпеці України.
Згідно з Приміткою статті 4 Закону України "Про Раду національної безпеки і оборони України" кризовою ситуацією вважається крайнє загострення протиріч, гостра дестабілізація становища в будь-якій сфері діяльності, регіоні, країні.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"" від 14.04.2014 за №405/2014 набрав чинності 14.04.2014 та є діючим.
Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що існує кризова ситуація, що загрожує національній безпеці, у зв`язку з чим на території України з 14.04.2014 року проводиться антитерористична операція.
Наявність особливого періоду і кризової ситуації в Україні з 17 березня 2014 року і який діє також на теперішній час, пов`язаної з ситуацією на сході країни також підтверджується, зокрема, наступними роз`ясненнями:
- листом Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 01.10.2015 року;
- листом відділу правового забезпечення Генерального штабу Збройних сил України № 316/1/906 від 20.10.2016 року;
- листом Головного Управління оборонного та мобілізованого планування Генерального штабу Збройних Сил України № 322/2/6917 від 18.10.2016 року.
Доводи апелянта стосовно пропущення позивачем встановленого ст. 99 КАС України строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року позивачці поновлено строк звернення з позовом до адміністративного суду. Зазначена ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року по справі № 808/369/17 залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай