Справа № 487/1477/17
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1477/17
Провадження № 2-а/487/121/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови АР№621770 від 12.03.2017 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., оскільки вказана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

В позові позивач зазначив, що 11.03.2017 року він здійснив паркування свого т/з Форд-Транзіт д/н НОМЕР_1 у незабороненому для цього місці, у дворі будинку, де він мешкає. Вказане місце паркування було обумовлено порядком, що склався на протязі тривалого часу, з урахуванням прав та потреб пішоходів та інших учасників дорожнього руху, вказане місце паркування не є зеленою зоною або пішохідним тротуаром. Водій т/з Хундай н/з НОМЕР_2, припаркував свій автомобіль біля його автомобіля в некоректному положенні та йому перекрив виїзд з місця паркування т/з Фіат н/з НОМЕР_3. При цьому на лобовому склі його автомобіля були номера його контактних телефонів, тому у будь-який час міг з ним могли зв'язатися та він надав би виїзд іншим автомобілям. Проте, власник т/з Хундай н/з НОМЕР_2, викликала працівників поліції, які в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не з'ясувавши усі обставини справи, винесли постанову про притягнення його до відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП щодо порушення ним п. 15.10д ПДР та наклали адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. При цьому, в порушення ст. 256 КУпАП не було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, інспектором УПП було винесено постанову не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а розглянув справу за місцем стоянки транспортного засобу. При цьому, інспектор не надав йому можливості скористатися своїми павами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини та просив про задоволення вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що 12.03.2017 року інспектори УПП отримали сигнал від диспетчера та прибувши на місце було виявлено ОСОБА_2 яка вказувала, що позивач припаркував свій автомобіль т/з Форд-Транзіт д/н НОМЕР_1 таким чином, що унеможливлював її подальший рух та виїзд з двору та ОСОБА_2 надала письмові пояснення. Після чого, інспекторами було роз'яснено порушнику суть порушення, роз'яснені права за ст.ст. 268, 307, 308 КУпАП та винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмір 510 грн. Вчинення позивачем вказаного вище правопорушення підтверджується фотознімками, відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора на якому було зафіксовано факт вчинення правопорушення та специфічним видом доказу є безпосередньо спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу (винесення постанови), тобто інспекторів УПП. Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395 та ст.. 255 КУпАП, за ч. 3 ст. 122 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Вважає, що інспектор виніс постанову відповідно до чинного законодавства, з врахуванням всіх обставин справи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши фотознімки, відеозапис з нагрудного відео реєстратора, суд приходить до наступного:

12.03.2017 року відносно ОСОБА_1 інспектором ПП 1 роти 2 батальйону УПП в м. Миколаєві лейтенантом ОСОБА_3 винесено постанову АР1№621770 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 12.03.2017 року о 10-30 год. в м. Миколаєві по вул. Погранична, 69, керував т/з Форд-Транзіт д/н НОМЕР_1 та здійснив зупинку - стоянку таким чином, що зробив неможливим рух іншого транспортного засобу Хундай н/з НОМЕР_2, чим порушив правило зупинки-стоянки та створив перешкоду дорожнього руху, чим порушив п. 15.10 «д» ПДР.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Так, статтею 122 ч. 3 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 15.10 «д» ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

При цьому, відповідно до п. 15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, а винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Доказами наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 3 КУпАП є постанова про адміністративне правопорушення, складений посадовою особою - інспектором ПП 1 роти 2 батальйону УПП в м. Миколаєві лейтенантом ОСОБА_3, оглянутими в судовому засіданні фотознімками з місця вчинення правопорушення та відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції, на яких зафіксовано факт вчинення правопорушення, а саме: стоянка т/з Форд-Транзіт д/н НОМЕР_1 таким чином, що зробив неможливим рух іншого транспортного засобу Хундай н/з НОМЕР_2, позбавивши можливості виїзду т/з Хундай н/з НОМЕР_2 з місця його стоянки, при цьому, стоянка т/з Форд-Транзіт здійснена на тротуарі та для руху пішоходів не залишалось навіть 2 м.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача об'єктивно не підтверджені доказами та спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова АР1№621770 від 12.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. винесена відповідно до вимог законодавства, а адміністративний позов ОСОБА_1 є не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст.186 КАС України.

Суддя: С.В. Щербина