Справа № 807/760/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/7000/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (Далі - Управління) про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

14.06.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51238278 від 06.06.2017.

Позов мотивований тим, що спірна постанова прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Далі - Закон № 606-XIV), оскільки державним виконавцем було проголошено резолютивну частину виконавчого листа, а також відсутні будь-які розпорядчі документи посадових осіб стосовно виконання рішення суду та виконавчого документу. Крім того, старшим державним виконавцем порушено інші норми цього Закону та ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України (Далі - КАС України).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено акт від 01.06.2016, складеного державним виконавцем, в якому відсутні дані про нього, як стягувача, дані про понятих. Крім того, в акті відсутній результат забезпечення виконавчого листа та ухвали суду, оскільки відповідачем не було відновлено виплату його пенсії у більшому розмірі, на що не звернув уваги суд першої інстанції. Тому просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 та прийняти законне рішення. В апеляційній скарзі апелянт просить проводити розгляд справи без його участі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 26.05.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 807/1544/15, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 20.05.2016, за яким зупинено дію виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Закарпатській області «Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_2 вих. № 42/05-0 від 17.03.2015» та заборонено Головному управлінню Пенсійного фонду України (Далі - ГУПФУ) в Закарпатській області здійснювати перерахунок розміру пенсійного забезпечення ОСОБА_2 до ухвалення рішення в адміністративній справі. Вказана постанова була надіслана боржнику для виконання рекомендованим листом з повідомленням про вручення

У зв'язку з цим, 06.06.2016 старшим державним виконавцем Білинець В.О. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 51238 на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначається, що 01.06.2016 в приміщенні ГУПФУ в Закарпатській області в кабінеті заступника начальника управління-начальника відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, у присутності начальника юридичного відділу - ОСОБА_4 та заступника начальника управління-начальника відділу з питань призначення пенсій управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян - ОСОБА_5 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 було проголошено резолютивну частину виконавчого листа № 807/1544/15 від 20.05.2016, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про що складено відповідний акт.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи спірне рішення, державний виконавець дотримався вимог Закону № 606-XIV, зокрема щодо оголошення резолютивної частини виконавчого листа та складання акта.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у зв'язку з виконанням судових рішень є Закон № 606-XIV.

Згідно вимог ст.1 Закону № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних відносин, встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та другою статті 11 цього Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього ж Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.49 Закону № 606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 75 Закону № 606-XIV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини четвертою цієї статті, державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм вбачається, що Закон України «Про виконавче провадження» чітко визначає послідовність дій державного виконавця, що має передувати закінченню виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49 даного Закону.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття спірного рішення за результатами оголошення резолютивної частини виконавчого листа.

Також, колегія суддів вважає безпідставним доводи апелянта, які полягають в тому, що суд першої інстанції не дослідив акт державного виконавця від 01.06.2016, в якому відсутні його підписи та підписи понятих, оскільки в цій частині висновки суду відображені в судовому рішенні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття спірного рішення за відсутність підпису позивача та понятих в акті від 01.06.2016, в контексті заявлених позовних вимог та їх підстав, ніяким чином не порушує його прав.

Стосовно доводів апелянта про відсутність будь-яких розпорядчих документів посадових осіб стосовно виконання рішення суду та виконавчого документу, колегія суддів вважає, що такі не заслуговують на увагу, оскільки предметом оскарження є постанова про закінчення виконавчого провадження по виконанню ухвали суду про забезпечення позову.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року по справі № 807/760/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 23.06.2017.