Справа № 816/556/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/556/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Мекенченко М.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2017 ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.08.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на протиправність та безпідставність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету, викладених у акті від 30.06.2016 №2053/16-01-13-05-10/НОМЕР_1, про порушення платником податку вимог абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо не включення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага - суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Зазначав, що він не отримував жодних рішень чи повідомлень ПАТ "УкрСиббанк" про прощення (анулювання) заборгованості за кредитним договором. Вказував на те, що до складу прощеного боргу входять нараховані кредитором відсотки, анулювання яких не є додатковим благом і не включається до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, а отже податкове повідомлення-рішення від 04.08.2016 № підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення (а.с.65-67) та посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав обов'язок зі сплати податку на додаткове благо, встановлений абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 24.06.2016 по 29.06.2016, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та наказу ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 23.06.2016 №806, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області проведена невиїзна документальна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем на оспорюються.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт (надалі акт перевірки) від 30.06.2016 №2053/16-01-13-05-10/НОМЕР_1 (а.с.16-22), у якому зафіксовано порушення:

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, статті 179 Податкового кодексу України, а саме не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік;

- абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України у результаті чого занижено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 68957,51 грн.

На підставі висновків акта перевірки ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області 04.08.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатом річного декларування у загальному розмірі 86196,89 грн, в тому числі 68957,51 грн - податкове зобов'язання та 17239,38 грн - штрафна санкція (а.с.9).

Позивач донараховане податкове зобов'язання та штрафну (фінансову) санкцію не сплатив, а податкове повідомлення-рішення оскаржив в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 16.02.2017 №2316/т/99-99-11-02-01-14, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 04.08.2016 № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.10-12).

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Перевіряючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 04.08.2016 №, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (підпункт 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Так, абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

В розумінні підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

В свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Із аналізу вищевказаних положень випливає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України у вигляді не включення до загального річного оподаткованого доходу і не декларування суми доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 407065,35 грн, що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 86196,89 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2008 між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживного кредиту №0 (а.с.54-57).

Предметом договору про надання споживного кредиту від 22.07.2008 №0 є кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 100 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 484000,00 грн за курсом НБУ на день укладання договору про надання споживного кредиту №0.

18.05.2009 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживного кредиту №0 від 22.07.2008 (а.с.128).

29.04.2014 АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання боргу (в порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України), згідно якого повідомлено про те, що на підставі кредитного договору від 18.05.2009 №1 станом на 29.04.2014 за ОСОБА_1 обліковується кредитна заборгованість у сумі 98389,17 доларів США, що складає 1122433,49 грн по курсу НБУ станом на 29.04.2014. АТ "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, повідомив ОСОБА_1, як платника податку на доходи фізичних осіб-боржника, що АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, що станом на 29.04.2014 становить 35682,17 доларів США, що складає 407065,37 грн по курсу НБУ станом на 29.04.2014. Крім того роз'яснено, що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, та про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (а.с.83).

Вказане повідомлення отримане позивачем 29.04.2014, про що свідчить особистий підпис на повідомлені про анулювання боргу від 29.04.2014 (а.с.83).

На питання суду щодо належності підпису на повідомленні позивачу ОСОБА_1 відповів, що підпис можливо його, але більше вірогідність, що не його.

За наявних у справі доказів у суду відсутні підстави вважати зазначений документ недостовірним, зокрема і з огляду на те, що позивачем не ставилося питання про можливу фальсифікацію банком цього документу, відтак суд відхиляє доводи позивача про неотримання від банку повідомлення про анулювання боргу як необґрунтоване.

Надаючи оцінку твердженню позивача про те, що оподаткуванню підлягає анульована сума основного боргу без відсотків та пені суд виходить з наступного

Згідно абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 165.1.49 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (підпункт 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 01.03.2016 у справі № К/800/5293/15, від 01.03.2017 у справі № К/800/23496/16 та від 18.04.2017 у справі № 800/16971/16.

Таким чином, сума відсотків, нарахована за користування кредитними коштами та списана (прощена) банком, не є додатковим благом, на вартість якого згідно із нормами Податкового кодексу України збільшується оподатковуваний доход.

Як вбачається із листа ПАТ "УкрСиббанк" вих.№13-35/594 від 12.06.2017 (а.с.120) загальна сума анульованої (прощеної) 29.04.2014 заборгованості по кредитному договору від 22.07.2008 №0 (в редакції додаткової угоди №2 до договору від 18.05.2009) становить 35270,77 доларів США, з них 411,40 доларів США складають відсотки за користування кредитними коштами.

Крім того, банком зазначено, що станом на 29.04.2014 за ОСОБА_1 обліковувалась пеня за прострочення виконання зобов'язань по кредитному договору від 22.07.2008 №0 в загальному розмірі 1065,65 грн, котра не погашена позивачем.

З інформації наданої ПАТ "УкрСиббанк" суд встановив, що пеня у розмірі 1065,65 грн не включена банком до загальної суми анульованої (прощеної) 29.04.2014 заборгованості (а.с.141-158).

Водночас, податковим органом при визначенні об'єкта оподаткування було взято загальну суму анульованого боргу - 35682,17 доларів США (407065,35 грн), без виключення із її складу процентів в розмірі 411,40 доларів США, тоді як сума відсотків, нарахована позивачу за користування кредитними коштами та списана (прощена) банком, не є додатковим благом, на вартість якого згідно із нормами ПК збільшується оподатковуваний доход.

За викладених обставин сума основного боргу анульованого банком кредиту становить 35270,77 доларів США (35682,17 - 411,40), що еквівалентно 402368,94 грн (за курсом НБУ станом на 29.04.2014).

Анульована (прощена) банком сума тіла кредиту за кредитним договором від 22.07.2008 №0 (в редакції додаткової угоди №2 до договору від 18.05.2009), як зазначалося судом, є доходом, в розумінні абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, з якого належить сплачувати податок на доходи фізичних осіб.

Розрахунок податкового зобов'язання платника податку з доходів фізичних осіб здійснюється відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України.

Так, розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 становив 1218,00 грн.

Розрахунок бази оподаткування за ставкою 15% становить 1218,00 х 10 = 12180,00 грн;

Розрахунок бази оподаткування за ставкою 17% здійснюється таким чином: 402368,94 - 12180,00 = 390188,94 грн; 390188,94 х 17% = 66332,12 грн.

Загальна сума податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб складає 66332,12 + 1827 = 68159,12 грн.

Таким чином, сума податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1, що сплачується за результатом річного декларування за 2014 рік становить 68159,12 грн, а сума штрафної (фінансової) санкції складає 17039,78 грн ( 68159,12 х 25%).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України), а згідно зі статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно з частиною другою статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

За викладених обставин, нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за анульованою сумою відсотків за кредитним договором, які не є доходом в розумінні абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є неправомірним, а відтак податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 04.08.2016 № в частині основного платежу в сумі 798,39 грн та (фінансової) санкції в сумі 199,60 грн є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріалами справи підтверджується, що при звернені з позовом до суду позивачем за вимогу майнового характеру про скасування податкового повідомлення - рішення сплачено судовий збір у розмірі 861,97 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.747678150.1 від 18.04.2017 (а.с.3).

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 04.08.2016 № скасуванню в частині основного платежу в сумі 798,39 грн та (фінансової) санкції в сумі 199,60 грн, судові витрати, що підлягають стягненню на користь позивача складають 99,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 04.08.2016 № в частині визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 997,99 грн., у тому числі 798,39 грн за основним платежем та 199,60 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 99,80 (дев'яносто дев'ять гривень вісімдесят копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2017 року.

Суддя К.І. Клочко