Справа № 814/380/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/380/17

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р.

м.Одеса

Справа № 814/380/17

Категорія: 10.2.4

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

27 червня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді – Шеметенко Л.П.

судді – Потапчука В.О.

судді – Семенюка Г.В.

за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області звернулось до суду з адміністративним позовом до Південного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги №15-14-04-18/334 від 25 січня 2017 року «Щодо усунення порушень законодавства».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення в зв’язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до п.2.6 Плану контрольно-ревізійної роботи Держаудитслужби України на ІV квартал 2016 року посадовими особами відповідача у період з 03 жовтня 2016 року по 26 грудня 2016 року проведено планову виїзну ревізію використання коштів, передбачених Пенсійному фонду України на дотації на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами та покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2016 року.

Актом ревізії від 26 грудня 2016 року №15-14-24/11 встановлені порушення законодавства, які в ході перевірки не усунуті.

З метою коригування роботи та приведення її у відповідність з вимогами чинного законодавства відповідач прийняв вимогу щодо усунення порушень законодавства №15-14-04-18/334 від 25 січня 2017 року, а саме встановлено порушення, що призвели до збитків внаслідок перерахування пенсійних виплат на підставі недостовірних документів (втрачених паспортів), фактичного проживання пенсіонера за кордоном та померлій особі, з яких не усунуто порушень у загальній сумі 825 532, 91 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у справі, яка розглядається, Південний офіс Держаудитслужби пред’явив вимогу позивачу, яка вказує на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення, а тому враховуючи те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи, яким є позивач у справі, про скасування вимоги.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Південний офіс Держаудитслужби пред'явив вимогу позивачу №15-14-04-18/334 від 25 січня 2017 року «Щодо усунення порушень законодавства», виявлених під час ревізії позивача, яка вказує на виявлені збитки та їхній розмір, зокрема, встановлено порушення, що призвели до збитків внаслідок перерахування пенсійних виплат на підставі недостовірних документів (втрачених паспортів), фактичного проживання пенсіонера за кордоном та померлій особі, з яких не усунуто порушень у загальній сумі 825 532, 91 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно п.1, п.7, п.10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

З наведеного слідує, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов’язковою до виконання.

Проте, відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, а такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про стягнення таких збитків, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною та їх скасування.

Вказана правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014 року (справа №21-40а14).

Окрім цього, колегія суддів зауважує на тому, що вимога №15-14-04-18/334 від 25 січня 2017 року «Щодо усунення порушень законодавства» свідчить про те, що під час ревізії відповідачем встановлено факти порушень, які допущені позивачем під час перерахування пенсійних виплат на підставі недостовірних документів (втрачених паспортів), фактичного проживання пенсіонера за кордоном та померлій особі, тобто вказане порушення спрямовано на коригування роботи управління та приведення її у відповідність із вимогами чинного законодавства, також вони стосуються завданих державі збитків та набули чіткого грошового вираження.

Разом з цим, виконання вказаної вимоги можливе шляхом приведення роботи управління у відповідність до вимог Закону та шляхом стягнення виявлених збитків в судовому порядку за позовом контролюючого органу.

Встановлення судом відсутності порушеного права позивача чи невідповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, а відтак вимога про скасування вимоги №15-14-04-18/334 від 25 січня 2017 року «Щодо усунення порушень законодавства» задоволенню не підлягає.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,–

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 червня 2017 року.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк