Справа № 813/448/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року Справа № 813/448/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (надалі позивач, ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі-відповідач, Червоноградська ОДПІ), в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо проведення камеральної перевірки дотримання вимог ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI за період з 02.03.2013 по 26.08.2016 за результатами якої складено акт перевірки №960/13-13-12-00-27/22405526 від 22.09.2016;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № від 13.10.2016, № від 29.12.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», зважаючи на обсяг доходу за попередній календарний рік, відноситься до суб'єктів господарювання на яких поширюється мораторій на проведення контролюючими органами перевірок. У звязку з чим, на думку позивача, дії щодо проведення камеральної перевірки дотримання ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» вимог ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI за період з 02.03.2013 по 26.08.2016р. є протиправними. Крім того, така перевірка проведена з порушенням термінів встановлених Податковим кодексом України для проведення перевірки. З огляду на протиправність проведення перевірки, прийняті на підставі висновків такої перевірки податкові повідомлення-рішення також є протиправними та підлягають скасуванню.

Позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи розписка. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника. Просив розглядати справу за наявними в справі матеріалами.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях. Зазначив, що ст. 76 Податкового кодексу України не встановлено терміну, протягом якого повинна бути проведена камеральна перевірка. Хибними є покликання позивача на положення п. 200.10 ст. 20 Податкового кодексу України, оскільки такі стосуються порядку визначення суми податку на додану вартість. Тоді як, в даному випадку камеральна перевірка стосувалась дотримання позивачем ст.57 Податкового кодексу України при сплаті земельного податку. Зазначив, що дія мораторію не розповсюджується щодо проведення камеральних перевірок. В ході проведення перевірки встановлено порушення граничних термінів сплати податкових зобовязань, за порушення яких контролюючим органом застосовано штрафні санкції згідно з спірними податковими повідомленнями-рішеннями. Враховуючи викладене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке:

Позивач, ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», зареєстрований як юридична особа та включений до ЄДРПОУ за №22405526, знаходиться на податковому обліку в Червоноградській ОДПІ.

Посадовими особами Червоноградської ОДПІ проведено камеральну перевірку ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» з питань дотримання вимог ст.57 Податкового кодексу України за період з 02.03.2013 по 26.08.2016.

Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання за платежем - орендна плата з юридичних осіб, чим порушено ст. 57 Податкового кодексу України.

За результати перевірки відповідачем складено акт №960/13-13-12-00-27/22405526 від 22.09.2016 та винесено податкові повідомленнярішення № від 13.10.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 79238,87 грн. та № від 29.12.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 15382,70 грн.

Зі змісту адміністративного позову та заперечень відповідача судом встановлено, що між сторонами наявний спір щодо правомірності проведення відповідачем камеральної перевірки, з огляду на приписи пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та, як наслідок, прийняття податкових повідомлень-рішень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

28.12.2014 Верховною Радою України прийнято Закон N 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (надалі - Закон N 71-VIII), відповідно до п. 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Таким чином, обмеження стосовно проведення перевірок стосуються підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, установи та організації, фізичні особи-підприємці, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження.

Суд зауважує, що норми Закону N 71-VIII є спеціальними та стосуються контролюючих органів, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної політики щодо адміністрування податків, зборів та митних платежів.

Відповідно до пп. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Тобто, відповідно до Податкового кодексу України контролюючими органами є Державна фіскальна служба України та її територіальні органи.

Зі змісту приписів пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» вбачається, що обмеження щодо проведення перевірок субєктів господарювання розповсюджується на всі види перевірок, що зазначені у статті 75 Податкового кодексу України, тобто документальні, фактичні та камеральні.

Згідно з деклараціями з податку на прибуток позивача за 2014 та 2015 роки сукупний річний дохід ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за вказані роки є меншим установленого обмеження в 20 мільйонів гривень. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Судом також встановлено, що ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» не підпадає під жодне виключення із заборони. Камеральна перевірка позивача призначена та проведена не за заявкою суб'єкта господарювання, не за рішенням суду та не відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, позивач не здійснює операцій з підакцизними товарами. Доказів протилежного до суду не надано. Відповідачем не надано також доказів того, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл податковому органу на проведення камеральної перевірки позивача, за результатами якої прийнято оскаржувані рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що камеральна перевірка позивача проведена контролюючим органом всупереч законодавчій забороні на її проведення (в період дії мораторію), тобто протиправно, наслідком чого є відсутність у Червоноградської ОДПІ права на прийняття рішення за підсумками такої перевірки.

Згідно з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 22.06.2016 по справі №К/800/53023/15, у разі визнання перевірки незаконною така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкового повідомлення-рішення. У такому випадку висновки акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом. Податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню в силу незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 27.01.2015 у справі №21-425а14 та від 09.02.2016 у справі №826/5689/13-а, визнання перевірки незаконною тягне за собою відсутність її правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На думку суду, в даному випадку суб'єктом владних повноважень порушено принцип юридичної визначеності (legal certainty), який є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Відповідно до п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки, у разі встановлення порушень, складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п 58.1 ст.58 та п.86.2 ст.86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що застосування штрафної санкції відповідачем відбулося після проведення незаконної перевірки. Відтак, винесені податковим органом на підставі акта перевірки №960/13-13-12-00-27/22405526 від 22.09.2016 податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки складені за результатами неправомірного заходу та з порушенням встановленого законодавством способу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За положеннями пунктів 3 та 8 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення

Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного судуУкраїни № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про протиправність дій Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Львівській області по проведенню камеральної перевірки за результатами якої складено акт від 22.09.2016р. №960/13-13-12-00-27/22405526.

Тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 13.10.2016 та № від 29.12.2016 про застосування штрафних санкцій, винесені на підставі висновків такої перевірки, також є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Львівській області по проведенню камеральної перевірки за результатами якої складено акт від 22.09.2016 №960/13-13-12-00-27/22405526.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13.10.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 79238,87 грн., № від 29.12.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 15382,70 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Червоноградської об?єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (80100 вул. Львівська, 36 м.Червоноград, Львівська обл., ) судовий збір в сумі 3200 грн. (три тисячі двісті) гривень 00 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан