Справа № 804/3940/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 червня 2017 р. справа № 804/3940/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

21 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просить суд:

- звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, як малозабезпеченого;

- витребувати у Антимонопольного комітету України в якості доказів скаргу ОСОБА_1 від 26.04.2017 р., з доданими до неї матеріалами для огляду в судовому засіданні, а також їх копії - для долучення до матеріалів справи;

- визнати недійсним, протиправним рішення Антимонопольного комітету України, яке міститься у листі від 02.06.17 р. № 128 - 17/02 - 6034 щодо не задоволення вимог скарги ОСОБА_1 від 26.04.2017 р., зобов'язати розглянути її об'єктивно, всебічно, по суті, прийняти відповідні заходи та надати обгрунтовану відповідь;

- стягнути з Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. + 20,00 грн. за кожен наступний день, починаючи із 21.06.2017 р., тобто, дати даної позовної заяви, і до винесення судового рішення у справі, або до усунення Антимонопольним комітетом України порушень законодавства, якщо це буде раніше;

- винести Окрему ухвалу і направити її Адміністрації Президента України, ОСОБА_2 України та Кабінету Міністрів України для притягнення до відповідальності винних співробітників Антимонопольного комітету України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов подано з порушенням вимог закону.

Так, відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн.

За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати протиправним рішення Антимонопольного комітету України та зовобязати вчинити певні дії, а також, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. + 20,00 грн. за кожен наступний день, починаючи із 21.06.2017 р.

Отже, судом встановлено, що предметом позову є вимоги, що містять майновий та немайновий характер.

Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України Про судовий збір, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає 640,00 грн.

Отже, позивач, звертаючись до суду з немайновою вимогою повинен був сплатити до суду судовий збір в сумі 640,00 грн., тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись до суду з майновими вимогами на суму 2000,00 грн., повинен був сплатити до суду судовий збір в сумі 640,00 грн., тобто, не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивачем в порушення частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, оригіналу доказу сплати судового збору за подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви, яка містить вимоги майнового та немайнового характеру, в сумі 1280,00 грн. (640,00 грн. + 640,00 грн.), до матеріалів адміністративного позову не надано.

За змістом позовних вимог позивачем зазначено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, як малозабезпеченого.

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначає, що він є малозабезпеченою особою, яка отримує 1191,64 грн. пенсії, що підтверджується копією ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 р., тому, враховуючи, що інших коштів для сплати судового збору у позивача немає, просить суд звільнити його від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали подані до позовної заяви, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення його від сплати судового збору слід відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із статтею 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 5 Закону України Про судовий збір визначено вичерпний перелік субєктів, які мають пільги щодо сплати судового збору та звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Судом встановлено, що позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій, та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду, у звязку із чим, суд вважає відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Суд звертає особливу увагу, що Законом України Про судовий збір, яким встановлено платників судового збору, об'єкти справляння судового збору, розміри ставок судового збору, пільги щодо сплати судового збору та порядок сплати судового збору, не встановлено пільги щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях - малозабезпеченим особам, які отримують пенсію.

Частиною 1 статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Сплата судового збору за подання позовних заяв є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Таким чином, позивачу слід сплатити та надати до суду доказ сплати судового збору із заявлених ним майнових та немайнових вимог у розмірі 1280,00 грн. (640,00 грн. + 640,00 грн.), сплаченого на реквізити: одержувач - УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код за , розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Також, частиною 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

При зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач, в порушення частини 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, не надає письмові докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Разом з тим, відповідно до статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України, мова адміністративного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Згідно з частиною третьою статті 14 Закону України Про засади державної мовної політики № 5029-VI від 03 липня 2012 року, сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Статтею 10 Конституції України та статтею 6 Закону № 5029-VI визначено, що державною мовою України є українська мова.

В порушення статті 15 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем подано позовну заяву викладену не українською мовою, тому, вона не відповідає вимогам цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 87, 105 - 108, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати судового збору - відмовити повністю.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (пяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 1280,00 грн., із заявлених позивачем майнових та немайнових вимог, сплаченого на реквізити: одержувач - УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код за , розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету - 22030101, наданням позовної заяви викладеною українською мовою, з примірником для відповідача, та шляхом надання письмових доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Розяснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 3, частини 6 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3