Справа № 757/42126/15-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення та встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області про зобов'язання Пенсійного фонду України, спільно з ПФУ в м Алчевську і Головним управлінням ПФУ в Луганській області, вжити заходів по встановленню паперової/електронної пенсійної справи позивача, поставити позивача на облік в Управлінні міжнародного співробітництва ПФУ, проводити перерахунок, індексацію і виплату пенсії за віком, силами ПФУ, у відповідності до ст.ст. 27, 28, 40, 42, 43, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, в розмірі, визначеному законодавством на момент проведення перерахунку та виплати пенсії, не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням матеріалів пенсійної справи, з переведенням пенсії, за рахунок ПФУ, на особистий рахунок в установі банку за місцем постійного проживання в державі Ізраїль, через Державний експортно-імпортний банк України, в розмірі, визначеному відповідно до чинного законодавства України, щоквартально, у валюті держави Ізраїль, за офіційним обмінним курсом гривні до іноземних валют Нацбанку України, починаючи з 01.07.2014 року; здійснити перерахунок і виплатити пенсію за віком, за період з 07.10.2009 року по 29.01.2013 рік, в розмірі, передбаченому чинним законодавством, на момент виплати пенсії, одним платежем; виплатити компенсацію втрати частини доходу, в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії, за період з 07.10.2009 року по 29.01.2013 рік та з 01.07.2014 року, по день фактичної виплати заборгованості, одним платежем; надати виписку з розпорядження про перерахунок пенсії, з посиланням на нормативні акти.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року було скасовано постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2017 року. Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 07.10.2009 до 29.01.2013 та з 01.07.2014 до 09.05.2015 - залишено без розгляду. Адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково, а саме: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області поставити ОСОБА_2 на пенсійний облік та здійснювати виплату пенсії за віком, з урахуванням доплат та надбавок, починаючи з 10.05.2015 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

30 травня 2017 року на адресу Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення та встановлення контролю за виконанням судового рішення.

В означеній заяві представник позивача наполягав, що 20.02.2017 року позивачем було змінено позовні вимоги, а саме: позивач просив суд витребувати електронну пенсійну справу позивача, поставити позивача на облік та проводити перерахунок, індексацію і виплату пенсії за вислугу років, відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи у відповідності до ст.ст. 27, 28, 40, 42, 43, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, в розмірі, визначеному законодавством на момент проведення перерахунку та виплати пенсії, не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як непрацюючому пенсіонеру на визначений позивачем банківський пенсійний рахунок, або за вибором позивача на пошту, за місцем проживання представника позивача за довіреністю, проводити у подальшому перерахунок та виплату пенсії, відповідно до змін у пенсійному законодавстві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013р. передбачено, що за правилами ст. 168 КАС України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених ч.1 ст. 168 КАС України.

Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Втім, колегія суддів повторно звертає увагу, що заява про зміну позовних вимог від 20.02.2017 року в матеріалах справи відсутня. Будь-яке інше клопотання про зміну позовних вимог до початку судового розгляду справи по суті позивачем або його представником до суду першої інстанції не подавалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Такими чином, колегія суддів зазначає під час розгляду та вирішення адміністративної справи № 757/42126/15 судом апеляційної інстанції ухвалено рішення щодо всіх заявлених позовних вимог, з приводу яких досліджувалися докази.

Колегія суддів зазначає, що представник позивача заявою від 30.05.2017 фактично намагається змінити суть позовних вимог після вирішення судом спору по суті, що прямо суперечить нормам статті 51 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, є лише правом, а не обов'язком суду, до того ж чинним законодавством такі вимоги не віднесено до переліку можливих засобів захисту порушеного права, що виключає можливість такої позовної вимоги. Іншими словами, зазначені вимоги не є позовними вимогами у розумінні статті 105 КАС України.

Враховуючи, що прийняття додаткового судового рішення за правилами п. 1 ч. 1 ст. 168 КАС України можливе лише відносно позовних вимог, при цьому лише тих, з приводу яких досліджувалися докази, проте не ухвалено рішення, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви позивача про винесення додаткового судового рішення та встановлення контролю за виконанням судового рішення.

Керуючись статтями 160, 165, 168, 212, 254 КАС, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 від 30 травня 2017 року про винесення додаткового судового рішення та встановлення контролю за виконанням судового рішення у справі № 757/42126/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управління Пенсійного фонду України в Вишгородському районі Київської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку