Справа № 374/32/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 374/32/17 Головуючий у 1-й інстанції: Козіна С.М.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради на постанову Ржищівського міського суду Київської області від 12 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Ржищівського міського суду Київської області від 12 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, зобов'язано Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати підтверджуюче даний статус посвідчення та внести вказані відомості до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги інваліда війни.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального права та постановити нове рішення, яким у позовних вимогах відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що подані позивачем документи не містять жодної конкретної інформації про те, що позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань цивільної оборони.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 та вкладки до посвідчення НОМЕР_2.

Згідно довідки серії КИО-1 №189286 позивачу за наслідками первинного огляду 18 листопада 2003 року встановлено другу групу інвалідності з 18 листопада 2003 року з причиною інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки ТОВ «Будівельно-монтажна фірма «ПМК-287» №118 від 19 листопада 2002 року ОСОБА_2 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року №1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06 червня 1986 року №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, - 02 червня 1986 року.

26 січня 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Ржищівської сільської ради з заявою щодо видачі посвідчення інваліда війни.

Листом від 06 лютого 2017 року №01-33/139 відповідачем повідомлено ОСОБА_2, що в наданих ним на розгляд матеріалах інформація про розпорядчі документи по лінії Цивільної оборони щодо залучення підприємств, установ (наказ чи розпорядження) до вказаного формування та по підприємству, установі про залучення осіб до складу вказаного формування не значиться, у зв'язку з чим відсутні підстави для встановлення позивачу статусу інваліда війни.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відмова Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради Київської області у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі посвідчення є безпідставною та не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки знайшов своє підтвердження той факт, що позивач став інвалідом внаслідок захворювання, одержаного під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, у зв'язку з чим він має право на встановлення йому статусу інваліда війни.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає осіб, які належать до інвалідів війни, та відповідно до п.п.1, 2, 9 ч.2 цієї статті до інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов'язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, законодавчо визначеними умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є:

1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженого наказом начальника ЦО СРСР від 06 червня 1975 року №90, встановлено, що формування ЦО, в тому числі - невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Тобто, завдання виробничого характеру на них не покладалися.

При цьому, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС також брали участь формування, що створювалися в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялися у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Позивач стверджує, що він 02 червня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі формувань Цивільної оборони, що підтверджується маршрутним листом ТОВ «Будівельно-монтажна фірма «ПМК-287» №13 від 04 березня 2003 року, довідкою ТОВ «Будівельно-монтажна фірма «ПМК-287» №9 від 23 січня 2003 року про нарахування позивачу заробітної плати, довідкою ТОВ «Будівельно-монтажна фірма «ПМК-287» №118 від 19 листопада 2002 року про безпосередню участь ОСОБА_2 на роботах, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах, табелем обліку робочого часу працівників Чорнобильської МПМК, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, у наданих документах відсутня інформація щодо залучення позивача до ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони.

Жодних доказів залучення ОСОБА_2 до складу формувань Цивільної оборони при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як до відповідача при зверненні з відповідною заявою, так і до суду позивачем надано не було.

Відповідно до ст.18 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранам війни, до яких належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни, вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Разом з цим, пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12 травня 1994 року, передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 7 зазначеного Положення визначено, що «Посвідчення інваліда війни» і відповідний нагрудний знак видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

В матеріалах справи наявні інформаційна довідка (про участь у формуваннях ЦО) від 24 січня 2017 року №01.1-14/125-1 та лист від 17 лютого 2017 року №01.1-14/287 Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, відповідно до яких формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Таким чином, громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків), залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації не наділений повноваженнями щодо роз'яснення норм законодавства України та наведене ним твердження, що всі громадяни України, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обов'язково залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань цивільної оборони, є власним трактуванням норм законодавства та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Посилання Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації у своїх поясненнях на ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві, судом не приймаються, оскільки не виключають необхідність надання заявником до уповноваженого органу відповідних документів, які підтверджують наявність підстав для встановлення особі статусу інваліда війни згідно ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни, оскільки докази на підтвердження фактичної участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони або виконання ОСОБА_2 робіт, віднесених до завдань Цивільної оборони, у справі відсутні, а тому у відповідача були відсутні підстави для встановлення ОСОБА_2 статусу інваліда війни, видачі відповідного посвідчення та внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги інваліда війни.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради - задовольнити.

Постанову Ржищівського міського суду Київської області від 12 травня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 26 червня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.