Справа № 815/7401/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7401/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук'янчук О.В.

ОСОБА_1

при секретарі Лавришині А.В.

з участю: прокурора Пашаєва Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі в органах прокуратури, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до прокуратури Одеської області про:

- визнання протиправним та скасування наказу прокурора Одеської області Жученка О.Д. №2627к від 23 листопада 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за порушення вимог ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури та вчинення дій що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури його, молодшого радника юстиції ОСОБА_3, звільнено з посади слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області та з органів прокуратури;

- поновлення його, молодшого радника юстиції ОСОБА_3, на роботі в органах прокуратури на посаді слідчого в ОВС прокуратури Одеської області з 23 листопада 2016 року;

- стягнення з прокуратури Одеської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 листопада 2016 року по день ухвалення судового рішення;

- стягнення з прокуратури Одеської області на його користь моральну шкоду, спричинену незаконним звільненням в сумі 500 000 грн.

- допущення до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на роботі, виплати середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць та встановити строк для подання прокуратурою Одеської області до суду звіту про виконання постанови, щодо зобов'язання вчинення вищевказаних дій.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що наказ про його звільнення є незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв дій, які порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позов є необґрунтованим, оскільки при проведенні службової перевірки та притягненні позивача до відповідальності були дотримані вимоги законодавства. Позивача було ознайомлено з наказом про перевірку, підставами її проведення, складом комісії, розяснені права, запропоновано ознайомитися із висновком службової перевірки, на що позивач відмовився це зробити (підтверджується відповідним актом, наявним в матеріалах службової перевірки).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі в органах прокуратури, стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Одеської області №2627к від 23 листопада 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким молодшого радника юстиції ОСОБА_3 звільнено з посади слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області та з органів прокуратури.

Поновлено молодшого радника юстиції ОСОБА_3 на роботі в органах прокуратури на посаді слідчого в ОВС прокуратури Одеської області з 23 листопада 2016 року.

Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 листопада 2016 року по 22 лютого 2017 року у сумі 16 185,72 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення молодшого радника юстиції ОСОБА_3 на роботі в органах прокуратури на посаді слідчого в ОВС прокуратури Одеської області та стягнення середньомісячного грошового утримання у сумі 5 482, 26 грн.

Зобовязано прокуратуру Одеської області подати до 15 березня 2017 року до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду щодо поновлення молодшого радника юстиції ОСОБА_3 на роботі в органах прокуратури на посаді слідчого в ОВС прокуратури Одеської області з 23 листопада 2016 року.

В апеляційній скарзі прокуратури Одеської області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ОСОБА_3, прокуратури Одеської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_3 працював в органах прокуратури, з грудня 1999 року. З 06 березня 2015 року на посаді слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області. Класний чин - молодший радник юстиції. Присягу працівника прокуратури прийняв 31 січня 2011 року.

Наказом прокуратури області №180 від 29 квітня 2016 року з метою перевірки відомостей, викладених у мережі Інтернет, щодо причетності посадових осіб прокуратури Одеської області до вимагання коштів у розмірі 40 000 доларів США за закриття кримінального провадження №0000100 стосовно ОСОБА_4, яке розслідувалось слідчими другого відділу слідчого управління прокуратури області, вирішено провести за даним фактом службову перевірку, для проведення якої утворена комісія у складі голови комісії ОСОБА_2, членів комісії ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Висновок необхідно скласти до 27 травня 2016 року.

За рапортом начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про продовження строку проведення службової перевірки до 27 червня 2016 року виконувачем обовязків прокурора області ОСОБА_9 25 травня 2016 року надана згода.

Наказом прокуратури області №226 від 07 червня 2016 року з метою виконання листа Генеральної прокуратури України від 07 червня 2016 року №25-330003-16 до складу комісії, створеною наказом №180 від 29 квітня 2016 року, включений прокурор відділу запобігання правопорушенням у територіальних прокуратурах управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України з місцем дислокації у прокуратурі Одеської області ОСОБА_10

29 червня 2016 року комісією складений Висновок про наслідки службової перевірки щодо причетності посадових осіб прокуратури Одеської області до вимагання грошових коштів у розмірі 40 000 доларів США за закриття кримінального провадження №0000100 стосовно ОСОБА_4Ю, який затверджений прокурором Одеської області О.Жученко 29 червня 2016 року.

У висновку зазначено, що комісія дійшла до висновку вважати службову перевірку закінченою, а також вважала, що працівники прокуратури Одеської області, які зазначені у висновку, заслуговують притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, ОСОБА_3 - за допущені порушення вимог ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Наказом прокурора Одеської області № 2627к від 23 листопада 2016 року з посиланням на п.3 ч.1 ст. 11, п.4 ч.4 ст. 19, п.п.1, 5, 6 ч.1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру", ч.1 ст. 8, п.5 ст. 9, ст.ст. 10, 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, ст. 30 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_3 звільнено з посади слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області та з органів прокуратури за порушення вимог ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

З наказом позивач ознайомлений 23 листопада 2016 року, про що свідчить його особистий підпис.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було здійснено ряд порушень при проведенні службової перевірки.

Також, суд першої інстанції вважав, що у висновку службової перевірки відсутні факти порушення позивачем ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та п.21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо порушень при проведенні службової перевірки.

Наказом Генерального прокурора України від 24 вересня 2014 року №104 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України (далі Інструкція).

Відповідно п.2.2.4. Інструкції службове розслідування перевірка може проводитись за наявності, зокрема, у засобах масової інформації відомостей про ганебний вчинок працівників прокуратури а також про події за їх участі які можуть викликати суспільний резонанс.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службової перевірки слугував факт розміщення у мережі Інтернет відомостей щодо причетності посадових осіб прокуратури Одеської області до вимагання коштів за закриттям кримінального провадження, у зв'язку з чим при прийнятті наказу про призначення службової перевірки у відповідача не було об'єктивної можливості достеменно встановити коло причетних до цієї події осіб, оскільки дійсно в статтях, які містилися в Інтернеті, було зазначено різну інформацію щодо кількості осіб причетних до вищезазначених подій.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те що не зазначення у наказі про проведення службової перевірки прізвища імена працівників прокуратури є прямим порушенням порушення прав позивача.

Суд першої інстанції не вказав у судовому рішенні, які саме права позивач хотів би реалізувати на етапі призначення службової перевірки, однак не реалізував у зв'язку з не зазначенням його особи у наказі про проведення перевірки (не були вказані такі відомості і позивачем).

Натомість, судова колегія погоджується з доводом прокуратури Одеської області про те, що не зазначення прізвищ посадових осіб прокуратури в наказі про проведення службової перевірки свідчить про намагання відповідача встановити об'єктивну істину у справі, у зв'язку з чим безпідставним є висновки суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачем обов'язків передбачених пунктом 7 Інструкції, а також висновків про те що дані обставини є прямим порушенням прав позивача.

Пунктом 7 Інструкції визначено права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування (перевірка):

7.1. отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування (перевірки), склад комісії, заявляти обґрунтовані клопотання про відвід голови або членів комісії. Таке клопотання розглядаються у триденний строк керівником органу прокуратури, який призначив службове розслідування (перевірку). Повідомлення про прийняте рішення надається у письмовій формі;

7.2. брати участь у службовому розслідуванні (перевірці), у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, у встановленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення;

7.3. висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування (перевірки), оскаржувати дії або бездіяльність голови ти членів комісії;

7.4. відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

7.5. порушувати питання про витребування додаткових документів, одержання додаткових пояснень осіб тощо;

7.6. отримувати повідомлення про завершення службового розслідування перевірки;

7.7. у семиденний строк після отримання повідомлення про завершення службового розслідування перевірки ознайомлюватись і затвердженим висновком.

7.8. у десятиденний строк з дня ознайомлення зі змістом висновку про результати службового розслідування (перевірки) оскаржити його керівнику, який призначив службове розслідування (перевірку) прокурору вищого рівня та у встановленому порядку до суду.

Судова колегія вважає, що в матеріалах справи, відсутні докази, які б свідчили про порушення при проведенні перевірки будь-яких прав позивача визначених п.7 Інструкції.

Крім того, в матеріалах службового розслідуванні наявна довідка від 02 червня 2016 року, складена прокурором відділу роботи з кадрами прокуратури області ОСОБА_8 (який входив до складу комісії), про ознайомлення ОСОБА_3 з наказом про призначення перевірки, роз'яснення його прав та відмову ним надати пояснення.

Також, суд першої інстанції вважав, що відповідачем було порушено права позивача на отримання повідомлення про завершення службового розслідування.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки в період з червня по жовтень 2016 року ОСОБА_3 перебував у щорічній відпустці та на лікарняному, що підтверджується табелями обліку робочого часу за 2016 рік та одночасно унеможливлювало його повідомлення про завершення службової перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2016 року ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитись із висновком вищевказаної службової перевірки, при цьому, останній відмовився це зробити, за наслідками, чого було складено відповідний акт.

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади, стали матеріали службового розслідування, якими встановлено порушення позивачем вимог п.21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104. Також, встановлено вчинення дій, що можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, чесності та непідкупності.

Пунктом 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження №1104 встановлено, що у разі коли готівка у національній валюті України чи іноземній валюті не містить слідів кримінального правопорушення, валютні кошти зараховуються на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки уповноваженого банку. Національна валюта України та іноземна валюта, що вилучається під час проведення досудового розслідування, але не містить слідів кримінального правопорушення у разі накладення арешту передаються слідчими до бухгалтерії прокуратури області на підставі відповідних рішень слідчих суддів - для подальшого зберігання на відповідному рахунку прокуратури області.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що взагалі відсутнє встановлення обставин щодо наявності порушення позивачем п.21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження №1104, виходячи з наступного.

Так, під час обшуку 26 квітня 2016 року за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2а, у службовому кабінеті №14 слідчого Горбика С.Є. виявлено пакети та конверти з грошовими коштами за кримінальними провадженнями, які в порушення п.21 вказаного Порядку зберігались ним у сейфі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2015 року слідчим в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_3 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 21 жовтня 2015 року за підозрою виконувача обовязків начальника Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України за фактом вимагання та одержання нею неправомірної вигоди в сумі 15 000 грн. від субєкта господарювання за позитивний результат перевірки його діяльності.

Процесуальне керівництво здійснювалося прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Одеської області ОСОБА_11

Під час обшуку житла ОСОБА_4 02 листопада 2015 року за адресою: АДРЕСА_1, було вилучено грошові кошти в сумі 39 800 доларів СІІІА та 6 000 гривень, на які у подальшому було накладено арешт.

22 квітня 2016 року прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12Г зазначене кримінальне провадження №0000100 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України. Постановою про закриття кримінального провадження виконання постанови в частині повернення ОСОБА_4 майна, арешт якого скасовано, доручено слідчому в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_3

В приміщенні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2а, у службовому кабінеті слідчого Горбика С.Є. 23 квітня 2016 року ОСОБА_4 одержала копію постанови про закриття кримінального провадження, а також вилучені речі і документи, за винятком грошових коштів у сумі 39 800 доларів США та 6 000 гривень, про що свідчить розписка ОСОБА_4 (т.1 а.с.172).

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що позивачем, який був слідчим у кримінальному провадження №0000100 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, не надано до суду жодного доказу щодо належного зберігання вищезазначених коштів, вилучених під час слідчих дій, також не наведено жодного логічного обґрунтування зникнення вилучених у ОСОБА_4 коштів після закриття кримінального провадження.

Натомість, в наданих у судовому засіданні суду першої інстанції та наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_3, міститься вагомі розбіжності, які взагалі не були досліджені судом першої інстанції.

Так, в своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначає про те, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти він передав процесуальному керівнику ОСОБА_12, який обіцяв повернути йому розписку про отримання ОСОБА_4 цих коштів.

Однак, згідно наявних у матеріалах службової перевірки поясненнях ОСОБА_12 від 21 травня 2016 року (врахованих відповідачем у висновку службової перевірки від 29 червня 2016 року та при прийнятті спірного наказу від 23 листопада 2016 року), ним зазначено про те, що будь-які речові докази чи грошові кошти, вилучені під час досудового розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_4 та які перебували на зберіганні у слідчому управлінні прокуратури Одеської області, ні від кого ніколи не отримував.

Згідно рапорту ОСОБА_3 від 28 квітня 2016 року до другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області на його адресу надійшов пакет кур'єрської доставки, після відкриття якого встановлено, що в ньому знаходились грошові кошти в сумі 39 800 доларів США та 6 000 гривень.

Враховуючи всі вищезазначені обставини справи, судова колегія приходить до висновку, що в даній спірній ситуації наявне порушення слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_3 порядку зберігання речових доказів, а також наявний обґрунтований сумнів у його обєктивності, неупередженості, чесності та непідкупності, як працівника прокуратури.

Наказом прокурора Одеської області №2627к від 23 листопада 2016 року молодшого радника юстиції ОСОБА_3 звільнено з посади слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області та з органів прокуратури за порушення вимог ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10,15,18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ прокурора Одеської області про звільнення позивача є незаконним та підлягає скасуванню.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховної Ради України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховною Радою України від 06 листопада 1991 року №1796-XII, встановлено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Відповідно до ч.3 та п.4 ч.4 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов'язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Також, прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Правила прокурорської етики визначені Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, який затверджено Наказом Генерального прокурора України 28 листопада 2012 року №123.

При виконанні службових обовязків працівник прокуратури має дотримуватися загальноприйнятих норм моралі та поведінки, бути взірцем добропорядності, вихованості і культури. Порушення трудової та виконавської дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для працівника прокуратури і тягнуть за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність. Працівник прокуратури повинен використовувати ввірене йому службове майно бережливо та лише за призначенням.

Працівник прокуратури, зокрема, не має права допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс (ст.ст. 15, 18 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Пунктом 5 ч.1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Так, відповідно до правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року у справі №21-403а12, аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби. Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду України від 04 червня 2013 року №21-167а13 та від 09 липня 2013 року №21-217а13.

Відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру", Дисциплінарного статуту прокуратури України, особливість дисциплінарної відповідальності працівників прокуратури полягає і в тому, що вона настає не тільки за порушення допущенні під час проходження служби, а й за допущені проступки, що можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства, судова колегія приходить до висновку, що підстави звільнення позивача, які відображені у наказі прокурора Одеської області №2627к від 23 листопада 2016 року про звільнення ОСОБА_3, та характер накладеного дисциплінарного стягнення, відповідають ступеню вини та характеру вчиненого позивачем проступку, а отже наказ є законним та обґрунтованим.

Вирішуючи справу, в частині вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість цих вимог.

Судова колегія, в цілому, погоджується з цим висновком суду першої інстанції, з огляду на вищенаведені висновки апеляційного суду щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на роботі в органах прокуратури.

В ході апеляційного провадження ОСОБА_3 було заявлено клопотання про зобовязання прокуратури Одеської області доплатити суму судового збору за подачу апеляційної скарги.

З приводу заявленого клопотання судова колегія зазначає наступне.

Питання сплати судового збору було вже вирішено у відповідності до вимог ст. 189 КАС України, про що була постановлена відповідна ухвала про прийняття апеляційної скарги (прокуратури) судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду, тому судова колегія надає оцінку доводам клопотання ОСОБА_3 у даній постанові.

Обґрунтовуючи своє клопотання, ОСОБА_3 посилався на те, що прокуратурою Одеської області не було сплачено в повному обсязі судовий збір за подачу апеляційної скарги, оскільки позивачем заявлено три позовні вимоги, пов'язаної з поновленням роботі, за які не справляється судовий збір та позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, за яку сплачений судовий збір в сумі 5 000 грн.

Таким чином, на думку ОСОБА_3, за подачу апеляційної скарги відповідач був зобов'язаний сплатити судовий збір в розмірі 110% за 4 позовні вимоги: 3 х 606,32 грн. + 1 х 5 500 грн., що в загальній сумі складає 7 318,96 грн.

Судова колегія не приймає зазначені доводи ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Відповідно ч.3 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Аналіз наведеної норми дозволяє дійти висновку, що позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виплавають одна із одної, а тому є взаємопов'язаними.

Таким чином, при вирішенні питання про сплату судового збору, судова колегія дійшла висновку, що прокуратура Одеської області повинна була сплатити судовий збір не за три немайнові позовні вимоги, як вважає позивач, а за дві.

Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було відмовлено позивачу у задоволенні позовної вимоги про стягнення з прокуратури Одеської області на користь позивача моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням в сумі 500 000 грн.

Оскільки в цій частині судове рішення прокуратурою Одеської області не оскаржується, судовий збір (по цій вимозі) не повинен бути сплачений.

Таким чином, питання сплати судового збору прокуратурою Одеської області за подачу апеляційної скарги було правильно вирішено судом апеляційної інстанції при вирішені питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду, відповідно доводи клопотання ОСОБА_3 є помилковими та необґрунтованими.

Крім того, судова колегія вважає необхідним зазначити, що у разі незгоди з сумою судового збору ОСОБА_3 може оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується його інтересів згідно вимог ч.2 ст. 98 КАС України.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовувати постанову суду першої інстанції (в частині задоволення позовних вимог) та прийняти у вказаній частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, залишивши в силі постанову суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокуратури Одеської області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (в частині задоволення позовних вимог) скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову до прокуратури Одеської області про:

- визнання протиправним та скасування наказу прокурора Одеської області Жученка О.Д. №2627к від 23 листопада 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- поновлення молодшого радника юстиції ОСОБА_3 на роботі в органах прокуратури на посаді слідчого в ОВС прокуратури Одеської області з 23 листопада 2016 року;

- стягнення з прокуратури Одеської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 червня 2017 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук'янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.