Справа № 815/2341/17
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2341/17

справа № 815/2341/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

23 червня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Суворовського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 2898052,91 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Суворовське об’єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі – Позивач) з адміністративним позовом до ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” (далі – Відповідач) про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 2898052,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач не сплачує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, чим порушує вимоги п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування». Так, за період з 01.02.2016 року по 25.03.2017 року Відповідачем не відшкодовано суми витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, в результаті чого Відповідач має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах в розмірі 2898052,91 грн. В добровільному порядку заборгованість Відповідачем погашена не була, у зв’язку із чим Позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні 19.06.2017 року представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовну заяву з підстав, викладених в адміністративному позові.

В судове засідання, призначене на 19.06.2017 року, представник Відповідача не з'явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином та своєчасно (т. 2 а.с. 43). Жодних клопотань про відкладення судового засідання, письмових заперечень на адміністративний позов до суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що причина неявки Відповідача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, є неповажною та керуючись приписами ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалив про розгляд справи у його відсутність.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника Відповідача в судове засідання та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/4747/15 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” (т. 2 а.с. 50-55).

Судом встановлено, що на підприємстві Відповідача працювали особи, яким була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, а саме 33 особи за списком № 1 та 24 особи за списком №2, (т. 1 а.с. 10-103, 108-242, т. 2 а.с. 1-38).

Позивач вважає, що Відповідач, станом на 25.03.2017 року повинен був сплатити заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.02.2016 року по 25.03.2017 року у загальному розмірі 2898052,91 грн. У зв’язку з непогашенням Відповідачем заборгованості, Позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заяву відповідача про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що провадження по справі необхідно закрити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992р. №2343-XII грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно із ст.ст.2, 7, 10 названого Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України; провадження у справах про банкрутство окремих категорій боржників регулюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.15 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту порушення провадження у справі про банкрутство:

- пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство;

- пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом;

- арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство;

- корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника реалізуються з урахуванням обмежень, встановлених цим Законом;

- задоволення вимог засновника (учасника) боржника - юридичної особи про виділення частки в майні боржника у зв'язку з виходом із складу його учасників забороняється;

-рішення про реорганізацію або ліквідацію юридичної особи - боржника приймається в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно із ч.8 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З аналізу цих правових норм вбачається, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбачених цим Законом; таким порядком є пред'явлення поточними кредиторами вимог після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, проте до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, провадження у справі про банкрутство є комплексною процедурою, яка має на меті задоволення вимог усіх кредиторів боржника, охоплює усе його майно і усіх кредиторів такого боржника. При цьому, не допускається стягнення з боржника заборгованості за позовами окремих кредиторів поза межами провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що предметом даного спору є стягнення з ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” заборгованості з відшкодування Суворовському об’єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесі витрат на доставку та виплату пільгових пенсій за період з 01.02.2016 року по 25.03.2017 року в сумі 2898052,91 грн. (т. 1 а.с. 10-13).

В той же час, ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року у справі №916/4747/15 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” (т. 2 а.с. 50-55). Зазначена інформація також підтверджується відомостями, наявними в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, Позивач є поточним кредитором за вимогами про стягнення з ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” заборгованості з відшкодування витрат на доставку та виплату пільгових пенсій за період з 01.02.2016 року по 25.03.2017 року в сумі 2898052,91 грн., які, в свою чергу, є грошовим зобов'язанням Відповідача. При цьому даний спір не пов'язаний із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також не є спором про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

З цього приводу слід також зазначити, що відповідно до п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно ч.9 ст.16 Господарського процесуального кодексу України справи у майнових спорах, передбачених п.7 ч.1 ст.12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Враховуючи викладені обставини та проаналізовані правові норми, суд дійшов висновку, що з моменту порушення справи про банкрутство ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” даний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеному в постанові від 21.03.2017 року по справі № 21-5878а15, який в силу вимог ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, з урахуванням характеру спірних правовідносин, суб'єктного складу сторін у справі та предмету спору, суд дійшов до висновку, що дана справа не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір в заявленому позові відноситься до юрисдикції господарського суду, а відтак провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 165 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за адміністративним позовом Суворовського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до ПАТ “Одеський нафтопереробний завод” про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 2898052,91 грн. – закрити.

Роз’яснити позивачу право звернення до господарського суду за правилами господарського судочинства.

Роз’яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення з даними позовними вимогами не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, або в порядку ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Стеценко О.О.