Справа № 826/8509/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8509/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 червня 2017 року 10:00 № 826/8509/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Артек" до Київської міської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Дочірнього підприємства "Артек", (далі - позивач, ДП "Артек"), до Київської міської митниці ДФС, (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, (далі - відповідач-2), про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови позивачу у повернені коштів, надмірно внесених до бюджету при митному оформленні товару відповідно до рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №100270000/2013/300380/2 від 08.10.2013 р.;

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішення про коригування митної вартості №100270000/2013/300380/2 від 08.10.2013 р. в судовому порядку скасовано, а тому наявні надмірно внесені до бюджету кошти при здійснені митного оформлення на підставі ВМД №100270000/2013/180277 від 09.10.2013 р., а тому відмова відповідача у повернені позивачу коштів, надмірно внесених до бюджету при митному оформленні товару, є протиправною.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відмовляючи позивачу у повернені коштів, надмірно внесених до бюджету при митному оформленні товару відповідно до рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №100270000/2013/300380/2 від 08.10.2013 р. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зазначив, що вказані кошти сплачено позивачем добровільно і це є по суті самостійно визначеним грошовим зобов'язанням позивача.

Представник відповідача-2 у відповідні судові засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача-2 повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності та/або письмові заперечення проти позову до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

08.10.2013 р. відповідачем-1 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270000/2013/300380/2, яким митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, (далі - МК України).

Листом №3488/10/26-70-19-01 від 23.05.2016 р. відповідач-1 повідомив позивача, що при скасуванні рішень про коригування митної вартості товарів судом не визначається, що внаслідок скасування такого рішення виникли надмірно сплачені кошти, які в свою чергу підлягають поверненню з Державного бюджету України, а тому підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів з держбюджету відсутні.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 301 МК України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України, визначена Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, (далі - Порядок №618).

Так, п. 1 розділу II Порядку №618 встановлено, що платник податків має право на повернення залишків коштів передоплати з депозитного рахунку 3734, відкритого на ім'я митного органу в Головному управлінні Державного казначейства України в місті Києві (далі - депозитний рахунок 3734), та з відповідного банківського балансового рахунку 2603 “Розподільчі рахунки суб'єктів господарської діяльності”, відкритого митному органу в уповноваженому банку (далі - банківський рахунок 2603).

Для повернення цих коштів платником податків подається до митного органу заява довільної форми, підписана керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою (п. 2 розділу II Порядку №618).

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити фінансової установи, ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ) платника - юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові й ідентифікаційний номер за Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (далі - ДРФО) (за наявності) платника - фізичної особи.

У заяві визначається напрям зарахування коштів:

а) на рахунок платника податків, відкритий у фінансовій установі;

б) на банківський рахунок 2603 для виплати коштів платникам готівкою, якщо такі кошти вносилися готівкою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити фінансової установи, ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ) платника - юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові й ідентифікаційний номер за Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (за наявності) платника - фізичної особи.

В той же час, згідно п. 2 розділу III Порядку №618, заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п. 3 розділу III Порядку №618).

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147, в контексті п. 4 розділу III Порядку №618 керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Водночас, керуючись п. 6 розділу III Порядку №618, керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю.

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви (п. 7 розділу III Порядку №618).

Разом з цим, п. 11 розділу III Порядку №618 передбачено, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Як слідує з листа відповідача-1 №3488/10/26-70-19-01 від 23.05.2016 р. митний орган не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає про жодні недоліки в документах, які надані позивачем в якості додатків, а основною підставою для відмови позивачу в поверненні коштів є те, що при скасуванні рішень про коригування митної вартості товарів судом не визначається, що внаслідок скасування такого рішення виникли надмірно сплачені кошти, які в свою чергу підлягають поверненню з Державного бюджету України.

Проте, суд вважає вказані обставини відмови формальними, оскільки відповідачем-1 не вказані недоліки поданої заяви або конкретні причини відсутності підстав для повернення заявлених коштів, а тому суд вважає відмову Київської міської митниці ДФС такою, що позбавляє позивача права на повернення надмірно сплачених митних платежів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що лист №3488/10/26-70-19-01 від 23.05.2016 р. не містить в собі викладення фактичних обставин відмови в поверненні коштів, суд дійшов висновку про необґрунтованість та неправомірність висновку відповідача щодо відсутності підстав для повернення коштів.

Водночас, суд не погоджується із доводами відповідача-1, що під час здійснення митного оформлення декларант самостійно розрахував та сплатив митні платежі в сумі, що підлягала сплаті, а отже кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, які сплачені позивачем самостійно, оскільки вказані обставини не були підставою для відмови в задоволені заяви позивача. Вказане, в свою чергу, свідчить, що зазначені доводи не покладені в основу при прийняті рішення про відмову у задоволені заяви позивача.

Крім того, судом також не погоджується із доводами відповідача-1, викладеними в письмових запереченнях, щодо не подання позивачем повного пакету документів відповідно до Порядку №618, оскільки, лист №3488/10/26-70-19-01 від 23.05.2016 р. не містить висновків митного органу щодо вказаних обставин.

Інші доводи відповідача-1, які викладені останнім у своїх письмових запереченнях, також не відображені в листі №3488/10/26-70-19-01 від 23.05.2016 р. та не були підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про повернення надмірно сплачених коштів.

За підсумком наведеного в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови позивачу у повернені коштів, надмірно внесених до бюджету при митному оформленні товару відповідно до рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №100270000/2013/300380/2 від 08.10.2013 р.

Разом з цим, оцінюючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, згідно викладених колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15.04.2014, 25.11.2014, 07.07.2015 (справи №№21-29а14, 21-338а14, 21-324а14 відповідно) правових позицій щодо застосування норм матеріального права, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов’язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов’язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов’язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов’язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов Дочірнього підприємства "Артек" до Київської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, стягнення коштів є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо відмови Дочірньому підприємству "Артек" у повернені коштів, надмірно внесених до бюджету при митному оформленні товару відповідно до рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №100270000/2013/300380/2 від 08 жовтня 2013 року.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь Дочірнього підприємства "Артек" (код ЄДРПОУ 24936048) частину сплаченого ним судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС (код ЄДРПОУ 39422888).

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко