Справа № 826/13273/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків

(далі - Центральний офіс) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 березня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» до Центрального офісу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 1 березня 2017 року залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року про часткове задоволення позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, Центральний офіс подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (справа № 21-3680а15) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95), пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що обставини встановлені судами попередніх інстанцій не свідчать про несвоєчасне оприбуткування готівки, а вказують на виправлення помилок у книзі обліку розрахункових операцій (далі - КОРО), оскільки відповідно до статті 1 Указу № 436/95 вбачається, що фінансові санкції можуть застосовуватися лише у разі встановлення факту не оприбуткування (неповного та/або несвоєчасного оприбуткування) готівки у касах підприємств, а не за порушення порядку ведення КОРО. За таких обставин, позивач здійснював оприбуткування готівкових коштів у відповідності пункту 2.6 Положення із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО).

У постанові від 4 листопада 2015 року (справа № 21-3680а15) Верховний Суд України (далі - Суд) сформулював правовий висновок про те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО даних розрахункової книги та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Із наведеного видно, що обсяг та зміст фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у справі, в якій ухвалено оспорене рішення суду касаційної інстанції і з якими цей суд погодився, відрізняються від фактичних передумов, на підставі яких Суд сформулював правовий висновок, на який робиться посилання.

З цього можна дійти висновку, що заява не містить необхідного обґрунтування підстав, за яких за законом справа може бути допущена до провадження Суду.

Посилання у заяві на інші підстави перегляду не стосуються передумов та фактичних обставин, в аспекті яких формувалась правова позиція Суду у зазначеній постанові.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрибьюшн» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 березня 2017 року.

Суддя-доповідачМ.І. Гриців
Судді:О.В. Кривенда О.Б. Прокопенко