Справа № 674/449/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/449/17

Головуючий у 1-й інстанції: Артемчук В.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

21 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання дій неправоміриними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними дії управління соціального захисту населення, які виразилися у відмові надати статус інваліда війни та видати на його ім'я відповідне посвідчення встановленого зразка та зобов'язати відповідача надати йому статус інваліда війни та видати посвідчення з дати звернення до управління.

Відповідно до постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 травня 2017 року позов задоволено частково: визнано дії управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни - неправомірними; зобов'язати управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області встановити позивачу статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно довідки, Вільної автоколони №1 на будівництво автошляху ОСОБА_4 - Чорнобиль на термін з 29.07.1986 р. по 07.08.1986 р. позивач направлявся на роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Крім того, 25.07.1986 року позивачеві, як водію, було видано Кам'янець-Подільським автотранспортним підприємством 22663 «командировочное удостоверение» №239, згідно якого він направлявся до м. Димер Київської області для перевезення вантажу, терміном 30 днів з 28.07.1986 р. по 26.08.1986 р.

Львівською регіональною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру №10827, постановлено Експертний висновок на засіданні №08 від 20.09.2007 р . і встановлено діагноз: ІХС стенокардія напруги III функ.клас. Атеросклеротичний кардіосклероз. НК II А ст. Еіпертонічна хвороба II ст. Дисциркулярна енцефалопатія II ст.. за даним висновком встановлено, що захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Довідкою MCE №12437 позивачеві встановлено 2 групу інвалідності довічно, причина інвалідності захворювання пов'язане із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

19.11.2007 року позивач отримав посвідчення серія А №434091 громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської АЕС.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення йому відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

На своє звернення позивач отримав відповідь від 20 березня 2017 року №205/01/18/2017 про відмову в наданні статусу інваліда війни з тих підстав, що для встановлення статусу інваліда війни необхідна наявність підтверджуючих документів щодо віднесення позивача до військовослужбовців, із числа військовозобов'язаних, призваних на військові збори, яких позивач до управління не подав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, прийшов до висновку про неправомірність відмови відповідача у встановленні статусу інваліда війни та видачі позивачу посвідчення інваліда війни, вважає за необхідне зобов'язати відповідача встановити статус інваліда війни та видати позивачу посвідчення інваліда війни встановленої форми, так як позивач приймав участь у ліквідаціїнаслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно ст. 9 Закону України "Про Цивільну оборону України" силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про Цивільну оборону України" невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.12 Закону України Закону України "Про Цивільну оборону України" для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

У ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування, що створювалися в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялися у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем не надані докази залучення його до складу формувань Цивільної оборони.

Посилання позивача на листи Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 28.11.2055 року №02-10047/271 та від 30.12.2008 року №02-17796/284, лист Міністерства праці та соціальної політики України від 08.11.2005 року, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, так як у них відсутні відомості щодо участі позивача у складі формувань Цивільної оборони.

Отже, за відсутності доказів залучення позивача до складу саме формувань Цивільної оборони у відповідача були відсутні підстави для встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6