Справа № 335/5699/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5699/17 2-а/335/263/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом Зігаєвої ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправним та зобовязання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправним та зобовязання призначити пенсію.

В обґрунтування позову зазначено, що у 2014 році вона, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, була змушена залишити своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та переміститися до м. Запоріжжя. Факт її внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 24.11.2014 року, яка видана УПСЗН Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

З вересня 2010 року вона здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2, виданим Пенсійним фондом України, яку отримувала своєчасно та в повному обсязі до квітня 2017 року, доки відповідачем не було припинено виплату належної їй пенсії.

На початку квітня 2017 року вона звернулася до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про надання інформації стосовно причини припинення виплати пенсії та з вимогами про її поновлення, на що 19.04.2017 року отримала відповідь, в якій повідомлено, що згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО Запорізької міської ради по Вознесенівському району вирішено припинити виплату їй пенсії з 1 квітня 2017 року.

Посилаючись на те, що рішення про припинення виплати пенсії є протиправним, оскільки Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії як рішення комісії по призначенню (відновленню) соціальних виплат або будь-яких інших положень Постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, ОСОБА_2 просила суд визнати дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо припинення виплати їй пенсії протиправним, зобовязати відповідача відновити виплату пенсії ОСОБА_2 з моменту її припинення, допустити негайне стягнення в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць, а судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 24.05.2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

У наданих суду письмових запереченнях, які надійшли до суду 09.06.2017 року, відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена з 01.04.2017 року на підставі п.п. 4, 5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, у звязку із отриманням списків тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб, на період одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки. В подальшому на підставі проведеної перевірки та підтвердження достовірності фактичного проживання позивача за адресою, що зазначена у довідці, відповідачем поновлена виплата пенсії з 01.04.2017 року, яка була профінансована додатковими відомостями на загальну суму 9 634 грн. 72 коп. (за квітень 2017 року 4 817 грн. 36 коп., за травень 2017 року 4 817 грн. 36 коп.).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

Суддею встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, має право на пенсію за віком та перебуває на обліку у Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя як внутрішньо переміщена особа.

З 17 липня 1996 року позивач була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після проведення на території місця проживання антитерористичної операції, позивач, як внутрішньо переміщена особа, зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

З 01 квітня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії.

У відповідь на письмове звернення позивача, Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя своїм листом від 19.04.2017 року № 02-35 повідомило, що призупинення виплати їй пенсії відбулося на підставі підпунктів 4, 5 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365, у звязку із отриманням списків тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб, на період одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки, а питання щодо поновлення виплати пенсії можливе після винесення рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Вознесенівській райадміністрації Запорізької міської ради.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між субєктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Між тим, рішення пенсійним органом щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії не приймалося, що не заперечувалося відповідачем у наданих ними запереченнях на позов.

Як встановлено суддею, виплата пенсії позивачу призупинена з 01.04.2017 на підставі отриманих списків тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб, на період одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки.

Водночас статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, передбачених законом, для припинення позивачеві виплати пенсії, а тому припинення виплати пенсії у квітні 2017 року ОСОБА_2 було неправомірним.

Разом із тим, як встановлено суддею із доданих до заперечень документів, станом на час ухвалення постанови, Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відновлено виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 року. Згідно списку № 16 на зарахування пенсій, соціальних допомог на поточні рахунки Філії ЗОУ ВАТ «Ощадбанк»/0265, Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя 18.05.2017 року здійснено виплату пенсії, яка була профінансована додатковими відомостями на загальну суму 9 634 грн. 72 коп. (за квітень 2017 року 4 817 грн. 36 коп., за травень 2017 року 4 817 грн. 36 коп.).

З огляду на викладені обставини суддя приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, оскільки порушене право позивача на отримання пенсії, на час розгляду справи судом, поновлено, їй виплачено пенсію в повному обсязі з дати її припинення, а тому відсутні підстави для захисту прав ОСОБА_2 в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправним та зобовязання призначити пенсію.

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Воробйов