Справа № 638/19007/16-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 р. Справа № 638/19007/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017р. по справі № 638/19007/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

24.11.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57 від 18.10.2016 р. про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.01.2016 року без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час (з 01.01.2016).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України в особі Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівник прокуратури згідно довідки прокуратури Донецької області про заробітну плату від 18.10.2016 № 18-57, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.01.2016 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив замінити сторону відповідача з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова на Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова; скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління ПФУ м. Харкова відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню в частині задоволення позовних вимог позивача у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи з причин порушення судом норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 20.06.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем було заявлено клопотання про заміну відповідача його правонаступником шляхом зміни статусу та назви відповідача управління Пенсійного фонду України в Шевченківському(Дзержинському) районі м. Харкова на Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року № 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова реорганізовано шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова з найменуванням Пенсійного фонду України, що утворюється - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Положеннями ч.1 ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача (заявника апеляційної скарги) - управління Пенсійного фонду України в Шевченківському(Дзержинському) районі м. Харкова на Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з квітня 1994 року та набув право на пенсію за вислугою років у зв'язку з чим з 2010 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, як отримувач пенсії, призначеної на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 1991 року, із змінами та доповненнями), у розмірі 90% середнього заробітку посади начальника відділу.

У 2014 році у зв'язку із тимчасовою окупацією м. Донецька був змушений переїхати на тимчасове місце проживання до м.Харкова та має відповідну довідку переселенця. З 2014 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено розміри посадових окладів працівників прокуратури на 25 відсотків. У зв'язку з цим позивачем в прокуратурі Донецької області отримано довідку №18-57 від 18.10.2016 року про розмір фактичної заробітної плати за відповідною посадою станом на 01.12.2015 року для перерахунку пенсії. З вказаною довідкою позивач звернувся до пенсійного фонду з метою перерахунку розміру призначеної пенсії, проте йому було відмовлено.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням відповідача, звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч.13 ст. 50-1 зазначеного Закону, в редакції, чинній на час оформлення пенсії позивачу).

Частиною 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час оформлення пенсії позивачу) визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ, згідно з п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення, зокрема Закон України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., № 11, ст. 71, № 34, ст. 268; 2001 р., № 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., № 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., № 29, ст. 233, № 30, ст. 247; 2004 р., № 8, ст. 66; 2005 р., № 2, ст. 32, № 6, ст. 132, № 11, ст. 198; 2006 р., № 1, ст. 18, № 19 - 20, ст. 156; 2007 р., № 7 - 8, ст. 66, № 33, ст. 442; 2008 р., №5 - 8, ст. 78, № 48, ст. 357; 2010 р., № 37, ст. 497, № 41 - 45, ст. 529; 2011 р., № 23, ст. 160, № 30, ст. 279; 2012 р., № 12 - 13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89, № 21, ст. 208, № 37, ст. 490, № 39, ст. 517; 2014 р., № 11, ст. 132, № 17, ст. 593, № 20 - 21, ст. 745, № 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року №1642-VII), крім п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абзацу першого ч.2 ст.46-2, ст.47, частини першої ст.49, ч.5 ст.50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої ст.50-1, частини третьої ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Вказаний Закон № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 р. умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно - правовий акт не було прийнято.

З огляду на викладене, у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Таким чином, оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів з підстав підвищення оплати працюючих працівників, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, то відсутні підстави для визнання протиправними дій Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Колегія суддів зазначає, що зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ при призначенні пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відмова відповідача в такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

До спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України "Про прокуратуру" у попередній редакції, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії набула чинності та діяла інша редакція статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, яка передбачає принципово інший порядок перерахунку пенсій.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що першою і найважливішою вимогою ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду по справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року .

Враховуючи те, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, тому законодавчо визначені підстави для такого перерахунку пенсії відсутні.

Стосовно посилань позивача на постанову Верховного Суду України від 10.12.2013р. по справі №21-420а13, колегія суддів зазначає наступне.

Положення постанови Верховного Суду України від 10.12.2013р. по справі №21-420а13 стосуються правових відносин, які виникли до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року, Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року, Закону України № 76-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та регулюють розмір пенсії у відсотках, відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-11, який втратив чинність на момент звернення позивача за перерахунком пенсії. А тому у відповідача були відсутні підстави для перерахунку пенсії на момент звернення позивача за перерахунком до пенсійного органу.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 24 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, яким просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м Харкова (нині - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова) щодо відмови у відновленні раніше призначеної пенсії за вислугою років протиправними та зобов'язати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років протиправними; зобов'язано відповідача відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 24 травня 2016 року; позовні вимоги в частині зобов'язання відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року по 23 травня 2016 року залишено без розгляду; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 року апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задоволено.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2017 року скасовано, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 року вступила в законну силу та на час розгляду даної справи оскаржена не була.

Підставою для прийняття такого рішення послугував той факт, що 01 квітня 2015 року та по теперішній час позивач працює на посаді в органах прокуратури Харківської області.

При цьому, з 01 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Частиною 15 ст. 86 Закону № 1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

З 01 січня 2016 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Виходячи з норм чинного законодавства та приймаючи до уваги постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-57 від 18.10.2016 року про розмір фактичної заробітної плати відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.202 КАС України порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року по справі №638/19007/16-а підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017р. по справі № 638/19007/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.
Повний текст постанови виготовлений 22.06.2017 р.