Справа № 814/137/17
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

22 червня 2017 року Справа № 814/137/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доУправління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056

провизнання протиправними дії та скасування постанови від 19.12.16р. № 322, скасування припису від 12.09.16 р. №305, від 06.12.16 р. № 435,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1) звернувся до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївської області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо складання припису №305 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.09.16, постанови №322 по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.16, припису №435 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.12.16;

- скасувати припис №305 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.09.16, постанови №322 по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.16, припис №435 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.12.16 та закрити провадження по адміністративній справ за відсутністю у діях складу правопорушення.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що не має ніякого відношення до будівництва господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1, оскільки отримавши дозвіл на будівництво не скористався цим правом і нічого ним побудовано не було. До будь-якого будівництва яке можливо відбувалось у дворі за адресою: АДРЕСА_1, він відношення не має, а тому, не повинен нести відповідальність та обов'язок по оформленню документів на цю споруду.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтував тим, що під час перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 встановлений об'єкт - господарську споруду, яка не введена в експлуатацію, та не має дозвільних документів. Під час перевірки встановлено, що зазначену споруду збудували мешканці квартири НОМЕР_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Зазначеним особам було направлено припис про усунення порушень законодавства, який позивач не виконав, у зв'язку з чим його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

23 жовтня 2003 р. ОСОБА_1 разом з членами своєї сім'ї ОСОБА_3. та ОСОБА_5 приватизували квартиру АДРЕСА_1, отримавши по 1/3 частки цієї квартири кожний.

27 лютого 2008 розпорядженням адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради №211-р надано дозвіл ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на будівництво господарської будівлі замість вбиральні загального користування у дворі житлового будинку АДРЕСА_1.

До Управління ДАБІ у Миколаївській області 10.08.2016 надійшла скарга від ОСОБА_7, що власниками квартири АДРЕСА_1 у дворі загального користування збудовано господарську споруду, яка заважає скаржнику обслуговувати власний будинок.

12 вересня 2016 Управлінням ДАБІ проведено позапланову виїзну перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за об'єктом будівництва: "Будівництво господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_1".

Під час перевірки відповідачем встановлено, що за у дворі загального користування за адресою: АДРЕСА_1, розташована господарча будівля, стіни якої виконані з каменю черепашечнику, покрівля з металопрофілю по деревяному обриштуванню, фундамент камень-бут.

Інспектор дійшов висновку, що зазначену господарську будівлю збудували ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

12 вересня 2016 Управлінням ДАБІ винесено на ім'я ОСОБА_1 припис №305 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил з вимогою усунути виявлені під час перевірки порушення, шляхом оформлення відповідних документів, що надають право на будівництво господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_1, або добровільно знести самочинно збудовану господарчу будівлю за адресою: АДРЕСА_1.

Управлінням ДАБІ 06.12.2016 проведено позапланову виїзну перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за об'єктом будівництва: "Будівництво господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_1", під час якої встановлено, що господарська споруда не знесена, а дозвільні документи на неї не оформлені.

06 грудня 2016 Управлінням ДАБІ винесено на ім'я ОСОБА_1 припис №435 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил з вимогою добровільно знести самочинно збудовану господарську будівлю за адресою АДРЕСА_1.

Управлінням ДАБІ 19.12.2016 року винесено постанову №322 по справі про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Вносячи на ім'я позивача приписи та притягаючи його до адміністративної відповідальності, відповідач та його посадові особи виходили з того, що збудована господарська споруда є самочинним будівництвом.

При цьому, у приписах, під оформленням відповідних документів Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області має на увазі саме - декларацію про початок виконання будівельних робіт, передбачену та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, які передбачені ст. ст. 36,39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Саме за неподання зазначених декларацій ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд звертає увагу, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", яким відповідач обґрунтовує обов'язок позивача подати відповідні декларації про початок будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації набув чинності лише 12.03.11, а правовідносини щодо будівництва у цьому випадку почалися в лютому 2008 року, а тому зазначений Закон не може бути застосований до цього факту.

Так, станом на 2008 рік був чинний Закон України "Про планування і забудову територій", яким передбачалось отримання дозволів на виконання будівельних робіт, у випадках передбачених законодавством.

Відповідно до Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл, якій затверджений постановою КМУ від 30.09.09 №1104 перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках та кімнат у гуртожитках не потребувало дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України (в редакції на 2007 р.) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до Положення про адміністрацію Центрального району виконкому Миколаївської міської ради від 23.06.06 №2/4, правом надання таких дозволів на території району наділена адміністрація.

Таким чином, станом на 2008 рік, здійснення будівництва господарчої будівлі замість вбиральні загального користування, могло бути кваліфіковано як перепланування квартири у багатоквартирному будинку, як перепланування та переобладнання квартири, які провадяться з дозволу адміністрації Центрального району м. Миколаєва.

Щодо аргументів Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївської області про те, що здійснена позивачем господарська будівля, навіть за законодавством 2008 року не могла вважатися перепланування, переобладнанням, а тому потребувала не дозволу адміністрації району відповідно до ст.152 ЖК України, а дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до ст.28-1 Закону України "Про планування і забудову територій", якій діяв на той час, суд зазначає наступне.

В самому розпорядженні №211-р від 27.02.08 є посилання на те, що зазначений дозвіл надається на підставі позитивних висновків міської архітектури, санепідемстанції Центрального району, Центрального РВ ГУ Міністерства надзвичайних ситуацій в Миколаївській області, згоди ТОВ "Центральний-1" та сусідів.

Оскільки, 27.02.08 державою в особі Адміністрації Центрального району м. Миколаєва було надано дозвіл на здійснення цього перепланування/переобладнання, це означає, що державою на той час було визнано, що звернення ОСОБА_1, ОСОБА_8, та ОСОБА_5, та його реалізація можлива за наявністю лише цього дозволу, що не потребує отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

В іншому випадку Адміністрація Центрального району м. Миколаєва повинна була відмовити позивачу та іншим співвласникам у наданні такого дозволу на перепланування/переобладнання та роз'яснити про необхідність звернення до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за отриманням дозволу на виконання будівельних робіт.

Якщо суб'єкт владних повноважень створив для особи обґрунтовані підстави сподіватись отримання певних прав понад ті, що гарантуються у відповідності до принципів справедливості і природного права, відповідні особи вважаються такими, які мають законні (легітимні) очікування, що підлягають захисту.

Відповідно до принципу належного урядування, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (Справа "Рисовський проти України").

Підстав для сумнівів в законності дій Адміністрації Центрального району м. Миколаєва на той час у позивача не було.

За таких обставин, зробити висновок про самочинне будівництво можливо лише за умови, що позивачем були здійсненні будівельні роботи не передбачені проектом, тобто, які не охоплювались дозволом адміністрації на перепланування/переобладнання.

Однак, актами перевірки фактів проведення позивачем та іншими особами робіт за межами проекту не встановлено.

Також, судом враховується, що вирішуючи питання про покладення обов'язку на позивача з приводу оформлення дозвільних документів на об'єкт будівництва та притягуючи до відповідальності, відповідач навіть не опитав ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.254 Кодексу протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2, 3 та 4 ст.256 Кодексу протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З зазначених норм Кодексу можливо зробити висновку, що протокол про адміністративне порушення може бути складено лише в присутності правопорушника, від якого необхідно зажадати пояснень з приводу порушень, роз'яснити процесуальні права, він має права його підписати або відмовитись від підпису, копія протоколу йому вручається під розписку.

В цьому випадку, судом встановлено, що під час виходу працівниками Управління за адресою АДРЕСА_1, перевірка здійснювалась без присутності позивача. Також, за його відсутністю було складено протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушень у сфері містобудування.

При цьому, враховуючи характер інкримінованих позивачу порушень, а саме не оформлення дозвільних документів на здійсненну самовільну прибудову, встановити їх лише шляхом огляду самої прибудови було неможливо.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушенні вимоги п.9 ч.3 ст.2 КАС України щодо врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення та позов належить задовольнити в частині скасування приписів від 12.09.16 №305, від 06.12.16 №435 та постанову №322 від 19.12.16.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним дій відповідача під час винесення оскаржуваних приписів та постанови, то вона є такою, що окремо від вимоги про визнання постанови та приписів протиправними розглянута бути не може. Оскільки права та інтереси позивача порушено кінцевим результатом таких дій - постановою та приписами, належним способом захисту є саме їх скасування. Протиправність дій відповідача під час винесення спірних приписів та постанови є мотивом задоволення позову в частині її скасування. Враховуючи, що суд вже зазначав про протиправність дій відповідача під час розгляду позовної вимоги про скасування оскаржуваних приписів та постанови, задоволення ще і дій під час її прийняття є зайвим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Скасувати припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області №305 від 12.09.2016.

3.Скасувати припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області №435 від 06.12.2016.

4.Скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області №322 від 19.12.16.

5.Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області сплачений згідно квитанції № 0.0.701918569.1 від 08.02.2017 судовий збір в сумі 1920 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич