Справа № 203/294/14-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2017-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/294/14-а
Провадження № 2-а/0203/1/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Східного офісу Держаудитслужби про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_3 в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскаржила до суду постанову Держфінінпекції в Дніпропетровській області від 23 грудня 2013 року про накладення на неї за ч. 1 ст. 1642 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. шляхом пред'явлення адміністративного позову протягом встановленого строку згідно з ст. 289 КУпАП з підстав необґрунтованості винесеної постанови № 04-1140/2013 внаслідок неповного з'ясування обставин справи про адміністративне правопорушення, розглянутої однобічно.

Позивач в обґрунтування адміністративного позову посилалася на складання протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою особою, а так само на необ'єктивність висновків про внесення директором ДПТНЗ «Дніпропетровський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів туристичного сервісу» недостовірних даних до первинних документів бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку з лютого 2011 року по вересень 2013 року, за яких зібрані докази в супереч ст. 252 КУпАП не оцінені на достатність для спростування заперечень ОСОБА_3 про затвердження проектно-кошторисної документації на виконання ремонтних робіт у відповідності до тих ремонтно-будівельних робіт, які необхідні були під час їх здійснення та згідно «Правил визначення вартості будівництва» ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174 та відповідних ресурсних елементних кошторисних норм на ремонтно-будівельні роботи ДБН Д.2.5-2001, які є загальнообов'язковими нормами. Застосування відомчих норм Мінпромполітики, за твердженнями позивача, було б порушенням п.1.2.3. ДБН Д.1.1-1-2000. Крім того, Держфінінпекція в Дніпропетровській області не зверталась до адміністративного суду на предмет стягнення з Центру збитків, під викладених в акті ревізії від 05.11.2013, начебто завданих зайво сплаченими на користь підрядних організацій бюджетних коштів на суму 45 546,89 грн. У звязку з цим ОСОБА_3 просила визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі про адміністративного стягнення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач, Держфінінпекція у Дніпропетровській області, за ухвалою суду від 10 квітня 2017 року замінена правонаступником Східним офісом Держаудитслужби. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечуючи тим, що постанова складена у відповідності до вимог діючого законодавства та в межах владних повноважень посадовою особою відповідача, тому просила суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши в судовому засіданні зібрані письмові докази, приходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних мотивів.

З оскарженої постанови першого заступника начальника Держфінінпекції у Дніпропетровській області серії ДФІ №04-1140/2013 від 23 грудня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що директор ДПТНЗ «Дніпропетровський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів туристичного сервісу» ОСОБА_3 піддана адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 1642 КУпАП на підставі порушення п. 3 ст. 8, п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 3.2.7.8 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Держбуду України № 174 від 27.08.2000, які виразилися у внесенні недостовірних даних до первинних документів (ф.КБ-2в), що призвело до ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку з лютого 2011 року по вересень 2013 року, внаслідок чого підрядним організаціям зайво сплачено бюджетних коштів у сумі 45 546,89 грн. (а.с. 47).

Справа про адміністративне правопорушення порушена 19 грудня 2013 року за протоколом серії ДФІ № 04-1894/2013, складеним заступником начальника відділу інспектування у сфері освіти і науки Держфінінпекції у Дніпропетровській області (а.с. 46) за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності професійно-технічних навчальних закладів, що належать до сфери управління Міністерства освіти та науки України за період з 01.02.2011 по 03.09.2013, оформленої актом № 03-21/10 від 05 листопада 2013 року (а.с. 5-45).

Відповідно до ч. 1 статті 1642 КУпАП відповідальність передбачена за приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентарізацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Профілактичний характер відповідальності за порушення законодавства з фінансових питань, маючи на меті запобігти створенню умов і причин розкрадання та службових злочинів в сфері обліку, передбачає формальний склад одиничного адміністративного проступку з альтернативними діяннями з об'єктивної сторони, з яких в постанові Держфінінпекції поставлене за вину ведення бухгалтерського обліку Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дніпропетровський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів туристичного сервісу» з порушенням установленого порядку, у сфері чого забезпечення виконання правил відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» входить до службових обов'язків посадової особи, яка здійснює керівництво державним навчальним закладом відповідно до законодавства та його Статуту, на підставі чого підлягає адміністративній відповідальності згідно з ст. 14 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 2341 КУпАП в редакції, чинній на час складання протоколу і постанови у справі про адміністративне правопорушення, справи, пов'язані з порушенням законодавства з фінансових питань (стаття 1642), розглядають органи державного фінансового контролю, від імені яких накладати адміністративні стягнення мають право керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, його заступники, а також інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Здійснення державного фінансового контролю згідно з ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» в редакції, чинній на час порушення і розгляду справи про адміністративне правопорушення, забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, і який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, в системі органів виконавчої влади затверджена Державна фінансова інспекція України відповідно до Указу Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 про Положення про неї.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб з накладенням стягнень (підпункт 4 пункту 4 Положення), і здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в областях (п. 7 Положення).

Наказом Мінфіну № 1236 від 03.10.2011 затверджене Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з правом інспекції накладати у випадках, передбачених законом, адміністративні стягнення та із здійсненням начальником інспекції повноважень відповідно до законодавства з розподілом повноважень між його заступниками на підставі положення про інспекцію, що затверджуються Головою Держфінінспекції.

Також, протокол про адміністративні правопорушення у справах, розгляд яких віднесено до відання органів державного фінансового контролю, за ч. 2 ст. 255 КУпАП вправі скласти уповноважені на те посадові особи цих органів. До речі, за імперативним типом правового регулювання в ч. 3 ст. 255 КУпАП закріплене загальне правило про складання протоколу про адміністративні правопорушення представниками влади у випадках, прямо передбачених законом.

Якщо за прямою вказівкою у ч. 2 ст. 2341 КУпАП накладати адміністративні стягнення мають право Голова Держфінінспекції та його заступники, то для всіх інших підпорядкованих їм посадових осіб для цього необхідне спеціальне повноваження від Голови Держфінінспекції за відповідним розпорядчим актом. Враховуючи, що ні Закон, ні Указ Президента України, ні наказ Мінфіну прямо не визначає коло посадових осіб територіальних органів Держфінінспекції України, уповноважених від їх імені складати протокол про адміністративне правопорушення і накладати стягнення, з огляду на викладені в позовній заяві доводи і підстави оскарження винесеної від імені відповідача постанови про накладення стягнення в цій адміністративній справі на відповідача згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України покладений обов'язок доказування правомірності цієї постанови, включаючи підстави, на яких уповноважені на складання протоколу і винесення постанови ті особи, які їх підписали.

Проте відповідач за весь час розгляду адміністративної справи не надав суду і не вказав на жоден з розпорядчих актів Голови Держфінінспекції, будь-то: наказ, посадова інструкція, Положення про Держфінінпекцію у Дніпропетровській області, а так само наказ начальника Держфінінпекції у Дніпропетровській області чи інший такого роду розпорядчий акт в межах делегованих йому повноважень Головою Держфінінспекції, які прямо передбачали б право на складання протоколу про адміністративне правопорушення у керівників структурних підрозділів та одиниць територіального органу державного фінансового контролю, а так само право на винесення постанови про накладення стягнення у заступника керівника територіального органу державного фінансового контролю.

Відповідно, оскаржена постанова не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем не доведено дотримання ним п.п. 1, 2 ст. 278 КУпАП в частині вирішення питання про належність до його компетенції розгляду даної справи і чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, форма КБ-2в передбачена для актів виконаних робіт будівельного підряду, які відповідно до визначення в ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відносяться до первинних документів бухгалтерського обліку, що містять відомості, зокрема, про дію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань навчального закладу (про його господарську операцію), і відповідальність за недостовірність відображених у них даних за ч. 8 ст. 9 цього Закону несуть особи, які склали та підписали ці документи. В свою чергу, за актом проведеної ревізії відповідач вважає, що в ціні підряду за умовами договору завищена дійсна вартість матеріальних цінностей (собівартість) з метою формування їх надлишків внаслідок зловживання правом ощадливості підрядника за ч. 2 ст. 845 ЦК України , що, власне, передує процесу виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про виконання робіт будівельного підряду на замовлення державного навчального закладу, в якому полягає їх бухгалтерський облік. Жодні дії, в яких би виражалося б порушення цього процесу, позивачу за вину в постанові не поставлені, а фактично йдеться про порушення порядку досягнення домовленості про ціну договору під час його укладення, що до установленого порядку ведення бухгалтерського обліку не відноситься, стосуючись дотримання законодавства про державні закупівлі в питанні цінової політики. Тоді як за змістом постанови і протоколу неможливо однозначно стверджувати, що саме поставлено за вину позивачу: те, що фактично виконані роботи не відображені в таких актах, або що в актах зафіксовані роботи, які не виконані чи з завищеною вартістю, з наступною їх оплатою.

Натомість, ч. 1 ст. 1642 КУпАП встановлює відповідальність за організацію бухгалтерського обліку, як вказаного вище процесу, та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, як це передбачено ч. 3 ст. 8 зазначеного Закону, тобто за порушення обов'язку створити умови та проконтролювати фіксування фактично виконаних робіт будівельного підряду в акті форми КБ-2в та зберегти останні, і наслідки оплати на підставі таких актів складом цього адміністративного проступку з об'єктивної сторони не охоплюються.

Внаслідок підміни відповідачем понять фабула порушення не стосується викривлення зведених аналітичних даних про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів закладу за звітний період, в чому могло б виражатися за визначенням ст.ст. 1, 11 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 внесення неправдивих даних до фінансової звітності, і керівнику закладу поставлена за вину недостовірність первинних документів бухгалтерського обліку, а не складання конкретних форм фінансової звітності на основі даних таких недостовірних документів.

З огляду на спір про правомірність обрання позивачем на власний розсуд з двох затверджених центральними органами виконавчої влади чинних методик обчислення ціни будівельного підряду суб'єкт владних повноважень, оскільки іншого ним у з'ясованих обставинах справи не доведено, без встановлення фактичних обставин заведеного в навчальному закладі порядку бухгалтерського обліку, поданих закладом форм фінансової звітності, переліку фактично виконаних робіт і їх дійсної собівартості виклав в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення висновки про проступок, які не відповідають наведеній ним правовій кваліфікації за диспозицією ч. 1 ст. 1642 КУпАП, неправильно застосувавши норми матеріального права, чим використав надані йому повноваження в супереч завданням провадження за ст. 245 КУпАП та меті адміністративного стягнення за ст. 23 цього Кодексу, для досягнення яких він відповідно до ст.ст. 1, 6, 246 КУпАП наділений такими повноваженням, внаслідок чого оскаржена постанова не відповідає вимогам п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку про прийняття від імені відповідача незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства з фінансових питань всупереч ч. 3 ст. 2 КАС України необґрунтовано і без передбачених на те законом підстав, а тому така постанова про накладення стягнення згідно з ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню, про що суду належить прийняти постанову відповідно до ст. 162 КАС України, задовольнивши адміністративний позов. Разом з тим, вимоги про закриття провадження у справі, не підлягають задоволенню, оскільки повноваженнями притягнення особи до адміністративної відповідальності, так само як і закриття провадження у справі, наділений виключно державний орган влади, а суд лише перевіряє законність і обґрунтованість спірного рішення, і не приймає рішення замість органу державного фінансового контролю, що повністю узгоджується з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 161-163, І71-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову першого заступника начальника Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23 грудня 2013 року №04-1140/2013 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. - скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Колесніченко