Справа № 826/4049/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4049/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом громадянина Грузії ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в'їзду в Україну, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Грузії ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення ДМС України від 14.05.2015 р. про заборону в'їзду в Україну позивачу в редакції, викладеній у рішенні ДМС України від 22.02.2016 р. про внесення змін до рішення ДМС України від 14.05.2016 р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23 червня 2017 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв'язку із терміновим відрядженням представника ОСОБА_4 до м. Одеса, для участі у слідчих діях по кримінальному провадженню, учасником якого є клієнт АО «Солодко і партнери». Втім, доказів на підтвердження викладеного в клопотанні представником позивача надано не було, а тому колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість, та як наслідок відсутність підстав для його задоволення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.05.2015 р. рішенням Державної міграційної служби України заборонено в'їзд в Україну громадянину Республіки Грузії ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю Грузинської РСР строком на 5 років.

Вказане рішення мотивовано тим, що позивач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності на території Грузії, Російської Федерації та інших держав за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, підтримує злодійські традиції, що може призвести до загострення криміногенної обстановки та порушень громадського порядку в державі, а відтак, задля попередження скоєння тяжких або особливо тяжких злочинів, забезпечення охорони життя та здоров'я громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, захисту їх прав та законних інтересів, керуючись ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" ДМС України винесено оскаржуване рішення.

Дане рішення винесено на підставі подання Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду та вирішення питань про заборону в'їзду ОСОБА_6 та територію України терміном на п'ять років.

В той же час рішенням від 22.02.2016 р. ДМС України внесено зміни до рішення ДМС України від 14.05.2015 р. щодо заборони в'їзду в Україну на 5 років громадянину Грузії ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, замінивши по тексту написання прізвища та імені з "ОСОБА_3 (ОСОБА_3)" на "ОСОБА_3 (ОСОБА_3)".

При цьому також постановлено про прийняте рішення поінформувати Департамент карного розшуку Національної поліції України та надіслати на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України відповідне доручення Державної міграційної служби щодо заборони в'їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1

24.02.2016 р. на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації Державною міграційною службою України оформлено доручення про заборону в'їзду в Україну на 5 років громадянину Республіки Грузія ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю Грузії, терміном контролю до 15.05.2010 р.

Так, вважаючи рішення Державної міграційної служби України безпідставним та протиправним, позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів із позовною заявою до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 р. №3773-VІ (далі - Закон №3773) встановлено, що в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

Згідно з ч. 2 ст. 13 цього Закону за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону (ч. 3 ст. 13 Закону №3773).

Згідно з п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №360 Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

В той же час п. 3 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 р. №1235 (далі - Інструкція) передбачено, що рішення про заборону в'їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно по п.п. "б" п. 4 Інструкції (в редакції, чинній на час прийнятті рішення від 14.05.2015 р.) рішення про заборону в'їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за ініціативою:

а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в'їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій;

б) підрозділів кримінальної міліції - у разі встановлення підстав для заборони в'їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності;

в) слідчих підрозділів органів внутрішніх справ - у разі встановлення підстав для заборони в'їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження;

г) підрозділів міліції громадської безпеки - у разі встановлення підстав для заборони в'їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

ґ) органів охорони здоров'я - у разі встановлення підстав для заборони в'їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

д) за власною ініціативою - у разі невиконання особою постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративні правопорушення, розгляд справ за якими належить до компетенції ДМС України.

Згідно п. 5 цієї Інструкції після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в'їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС України або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім'я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в'їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в'їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов'язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Пунктом 6 Інструкції визначено, що рішення про заборону в'їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в'їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Порядок направлення рішення про заборону в'їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, визначений у п. 8 вказаної Інструкції.

На підтвердження існування суспільної небезпеки з боку громадянина Грузії ОСОБА_3 в разі перебування на території України представником відповідача до суду надано копію листа Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 17.02.20116 р. №14/04/12-1467, а також копію листа начальника Департаменту Центральної кримінальної поліції Міністерства внутрішніх справ Грузії від 15.01.2016 р. МІА 3 16 00099698.

Окрім цього, у відповідь на судовий запит від 06.12.2016 р. представником ДМС України скеровано до суду копію рапорту Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України щодо ОСОБА_3, в якому серед іншого зазначено, що "суспільна небезпечність перебування позивача на території України полягає у встановленні контролю за протиправною діяльністю організованих злочинних угрупувань, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі (резонансні) злочини та безпосередньо приймає участь у скоєнні вказаних злочинів. Зберігає та розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді" тощо.

А відтак, за результатом дослідження наявних у справі матеріалів, а також аналізу повідомлених сторонами обставин, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність належних та достовірних доказів на спростування зазначених у оскаржуваному рішенні обставин, які свідчать про існування достатніх підстав для заборони в'їзду позивачу на територію України.

Між тим, в контексті спірних правовідносин доцільно зазначити, що вирішуючи будь-які питання, наслідком яких може стати втручання у права людини або обмеження існуючого права, держава повинна дотримуватись балансу інтересів, який у вигляді сформованого принципу відображений у практиці Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі "Тетяна Жданок проти Латвії" (case of Zdanoka v. Latvia) встановлено, що "для того, щоб гарантувати стабільність та ефективність демократичної системи, від держави може вимагатись вжиття специфічних заходів. У той же час, демократія є поняттям, заснованим на компромісі, що вимагає різних поступок з боку окремих осіб, які повинні інколи бути готові обмежити деякі із своїх свобод так, щоб забезпечити більшу стабільність держави у цілому. Однак, щоразу, коли держава має намір послатись на принцип "демократії, здатної себе захистити" для виправдання свого втручання у права людини, вона повинна уважно оцінити обсяг і наслідки такого заходу, а також те, чи дотриманий баланс між вимогами захисту демократичного суспільства, з одного боку, та захисту прав людини - з іншого" (рішення Великої палати, 2006 р.).

Виходячи із наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача про заборону в'їзду в Україну терміном на 5 років громадянину Грузії ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, є правомірним, обґрунтованим та таким, що прийняте уповноваженим органом в порядку та спосіб, визначений чинним законодавством України.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу громадянина Грузії ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В. Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.