Справа № 760/18991/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., розглянувши клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - Відповідач, Міноборони України) про:

- визнання неправомірною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов'язання Відповідача здійснити нарахування та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги Позивачу у розмірі відповідно до вимог п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інваліду ІІ групи.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.06.2017 року позов задоволено частково - зобов'язано Відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати Позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов'язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» у розмірі, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Крім того, Апелянтом було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з неможливістю його сплати вчасно.

Розглянувши вказане клопотання, суд приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Приписами ч. 6 ст. 187 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на те, що предметом позову є визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання останнього вчинити дії, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Зі змісту постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року №2 «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» вбачається, що, перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті в редакції, чинній на час подання позову, було передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2016 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Солом'янського районного суду м. Києва складає 606,32 грн. (1378 х 0,4 х 110%).

Оцінюючи клопотання Апелянта про відстрочення сплати судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Водночас, у цій же справі суд вказав, що зважаючи на визначне місце, яке займає право на суд у демократичному суспільстві, органи судової влади повинні забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання та відстрочення Відповідачу сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 88, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року - задовольнити.

Відстрочити Міністерству оборони України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року у розмірі 606,32 грн. до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк