Справа № 621/825/17
Суддя: Шахова В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа№621/825/17
Пр. №2-а/621/31/17
Постанова

іменем України

23.06.2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому вказав, що 13 березня 2017 року близько 09 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Тоуоtа Саmrу», державний номерний знак НОМЕР_1, позивач рухався по вул. Полтавський шлях в м. Харкові в напрямку з в'їзду у місто до вул. Дудинської. Частина дорожнього шляху, по якому він рухався, призначена для двостороннього руху транспортних засобів з розподілом на три смуги руху в кожному з напрямків. В цей час, невідомий позивачу учасник дорожнього руху, який прямував на легковому автомобілі у спільному з ОСОБА_1 напрямку по середній смузі руху, з невідомих причин, раптово, без ввімкнення відповідного світлового сигналу автомобіля, здійснив непередбачуваний для позивача маневр з виїздом на ліву крайню смугу дорожнього руху, якою він рухався, чим створив небезпечну дорожню ситуацію. Враховуючи ситуацію, що склалась, для недопущення настання аварійної ситуації на дорозі та дорожньо-транспортної пригоди, з метою уникнення зіткнення, що могло б спричинити шкоду як майну, так і здоровю учасників дорожнього руху, а також, як наслідок, ускладнило та певною мірою заблокувало дорожній рух на даній частині дорожнього шляху, ОСОБА_1 скерував свій автомобіль вліво, чим вимушено перетнув подвійну суцільну лінію роздільної розмітки дороги та здійснив виїзд на смугу руху зустрічного транспорту. Одночасно з цим ним застосовано гальмування керованого транспортного засобу для створення безпечної відстані до автомобіля, що виїхав перед ним, при цьому, перед здійсненням даного маневру, позивач, постійно слідкуючи за дорожньою обстановкою, бачив, що зустрічна суміжна смуга руху, на яку він виїхав, була вільна - транспортні засоби на зустріч не рухались. Виїхавши на зустрічну смугу, одразу повернутись на смугу свого руху позивач фізично не зміг, оскільки вона була заблокована іншими автомобілями, які рухались позаду, тому останній зробив це, лише коли його пропустив інший учасник руху. Таким чином, жодної аварійної ситуації, на думку ОСОБА_1, він не створював, а навпаки, з метою її недопущення, пересік подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Такі дії вчинені ним саме через порушення правил дорожнього руху одним з його учасників та мали на меті виключно забезпечення своєї безпеки та безпеки інших учасників дорожнього руху. Через екстремальність даної ситуації індивідуальних ідентифікуючих ознак автомобіля, який виїхав попереду, позивач не запамятав та зафіксувати не встиг.

Після вказаних подій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, один з яких, звернувшись до позивача, запитав його документи на право керування транспортним засобом. Надавши необхідні документи поліцейському, позивач запитав в звязку з чим він здійснює їх перевірку, на що останній пояснив, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, здійснивши перетин подвійної суцільної лінії розмітки дороги та виїзд на призначений для зустрічного транспорту бік дороги. ОСОБА_1 надав поліцейському свої пояснення щодо здійснення вимушеного маневру через створену іншим учасником дорожнього руху аварійну ситуацію. Незважаючи на це, ігноруючи доводи позивача та без розяснення прав та своєї мотивації, інспектор роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 винесла постанову, серії АР № 911065, у справі про адміністративне правопорушення від 13 березня 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України. Даною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 не згоден з даною постановою, вважає її безпідставною та незаконною, оскільки при перевірці та прийнятті рішення за даним фактом працівником поліції йому не доведені його законні права, а також не надано можливості викласти письмові пояснення по суті справи. Окрім цього, під час розгляду спірного питання щодо наявності або відсутності факту вчинення адміністративного правопорушення, зважаючи на не достатній рівень володіння Українською мовою та адміністративно-правову необізнаність вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивачу відмовлено у задоволенні його клопотань про надання перекладача та надання можливості скористатись юридичною допомогою фахівця. Також, ОСОБА_1 стверджував, що постанову винесено без дослідження будь-яких доказів, які б свідчили про порушення ним Правил дорожнього руху та наявність його вини в скоєному. При цьому, відповідач посилалася на відеозапис з відео реєстратора, проте вказаний технічний засіб не є офіційно зареєстрованим та працюючим в автоматичному режимі спеціальним технічним засобом, а також позивачу не продемонстровано вказаний відеозапис. Наявні в постанові про адміністративне правопорушення посилання на відеозапис з відео-реєстратора є недопустимим доказом, так як в ній не наведено на якому саме носії інформації він записаний, яким чином його опечатано та чи були при цьому присутні поняті або інші особи, які б підтвердили походження запису або його достовірність.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є незаконним та необґрунтованим, а тому просив скасувати постанову інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, серії АР № 911065 від 13 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно нього, а провадження по справі закрити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції, заперечень проти адміністративного позову ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 6 ст. 12 КАС України.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов наступного:

З копії Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 911065 від 13 березня 2017 року вбачається, що інспектором роти № 6 батальйону № 4 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме в постанові вказано, що 13 березня 2017 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Тоуоtа Саmrу», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Полтавський шлях в м. Харкові по дорозі з двостороннім рухом, яка має три смуги для руху в одному напрямку та здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху України .З вищенаведенної постанови вбачається, що вона була винесена в цей же день на місці зупинки транспортного засобу. /а.с. 11/

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП.

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній

нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена статтями 122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди зобовязані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови винесені відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим,

скасовує оскаржувані постанову та закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного суду України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17-19, 69-71, 94, 158-163, 167, 171-2, 254 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову інспектора роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2, серії АР № 911065, від 13 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя