Справа № 462/1442/17
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/1442/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить скасувати постанову серії АР №345801 від 16 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 140 КУпАП, а провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтував ти, що 16.03.2017 р. відносно нього складено постанову серії АР № 345801 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП. Вказує, що він не є посадовою особою ЛКП ШРП Шевченківського району чи власника вулиці особи відповідальної за її утримання. Відтак, позивач, який є працівником ЛКП ШРП Шевченківського району, не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, тому просить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у адміністративні справі за ч. 1 ст.140 КУпАП закрити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову на адресу суду подано не було.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 16.03.2017 р. інспектором ВБДР УПП м. Львова ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР №345801 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки останній, будучи відповідальною особою порушив правила, норми і стандарти щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, утримання доріг та вулиць та накладено штраф./а.с.36/

Як вбачається із матеріалів справи, 22.02.2016 року між Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та Львівським комунальним підприємством «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району» укладено договір про надання виконавцем у 2016 році замовнику послуг щодо очищування та інших, а саме послуги з механізованого прибирання вулиць у Шевченківському районі м. Львова /а.с. 10-12/ Згідно додаткової угоди від 03.01.2017 р. до договору від 22.02.2016 р. цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 17.02.2017 р./а.с.13/

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність за скоєння цього правопорушення може нести лише спеціальний суб'єкт - посадова особа.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести /шляпо збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП/ протиправність правопорушення, зокрема виходячи з правових норм, передбачених ст. 14, ч. 1 ст. 140 КУпАП, що адміністративне правопорушення вчинене спеціальним суб'єктом - посадовою особою, до кола службових обов'язків якої саме входить забезпечення виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або прийняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху є цих правил.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Положенням про Державне агентство автомобільних доріг України, затверджене Постановою КМУ від 10.09.2014 р. № 439, зокрема його п. 1, п. 4.1 передбачено, що Державне агентство автомобільних доріг України /Укравтодор/ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства. Укравтодор, відповідно до покладених на нього завдань забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечує належну якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району» у складі інженерно-технічного персоналу інженером з охорони праці. Вказана організація не є балансоутримувачем автомобільної дороги і самостійно не має права виконувати види та обсяги дорожніх робіт із ремонту та утримання автомобільних доріг, а такі повноваження має Служба автомобільних доріг у Львівській області. Крім того, оскільки Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради укладено договір з ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району» на виконання послуг щодо очищування та механізованого прибирання вулиць у Шевченківському районі м. Львова, то з вказаного випливає, що ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Шевченківського району» несе відповідальність перед Шевченківською районного адміністрацією ЛМР лише в межах вказаного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною та не обґрунтованою, такою, що винесена без встановлення факту доведеності вини позивача у скоєному адміністративному правопорушенні, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Проте прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч. 1 ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Що стосується позовної вимоги про покладення судових витрат на відповідача, суд приходить до переконання, що в задоволенні такої слід відмовити, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, на підставі ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 135,159, 160-163 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР №345801 від 16.03.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.