Справа № 826/12219/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 червня 2017 року 08:40 справа №826/12219/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича
третя особа1. Публічне акціонерне товариство "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" 2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
прозобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича (далі по тексту - відповідач, Уповноважена особа, Волков О.Ю.), в якому просить зобов'язати відповідача розглянути звернення позивача від 15 червня 2016 року по суті та надати належну відповідь на нього (конкретно на кожне питання окремо) відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12219/16; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа 1, Фонд) та Публічне акціонерне товариство "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" (далі по тексту - третя особа 2, ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ"); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 10 листопада 2016 року позивач не прибув, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, представники відповідача та третіх осіб до суду також не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників осіб, які беруть участь у справі, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи із заявою від 15 червня 2016 року, у якій вимагав наступне:

"1. Провести ретельну перевірку вищевказаних обставин та надати мені інформацію про те:

де знаходяться мої гроші 198 000,00 грн.

чому вони зникли з мого рахунку 11.08.2015;

на якій правовій підставі, ким і як прийнято рішення про їх "обнуління" під назвою "Згортання балансу" 11.08.2015

що означає ця операція "Згортання балансу"

коли я вже отримаю лист-повідомлення з Фонду, зазначений у відповіді Фонду на запит народного депутата, з вказівкою суми та банку для отримання мною грошей

включено чи ні мене до переліку вкладників банку - якщо так - дата та номер рішення, яка сума, значиться там 198 000,00 грн. чи ні, якщо ні - дата та номер рішення та вказати чому не включено і на якій підставі

включено чи ні мене до загального реєстру вкладників банку, що веде Фонд - якщо так - дата та номер рішення, яка сума, значиться там 198 000,00 грн. чи ні,якщо ні - дата та номер рішення та вказати чому не включено і на якій підставі

чому Уповноважена особа надає мені завідому недостовірну інформацію про нібито наявність кримінального провадження в той час коли воно вже було закрито чотири місяці тому назад до відправки такого листа

чому наді мною знущається Фонд та уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку і створюють всілякі перешкоди для неотримання мною належних мені коштів

де увесь цей час знаходяться належні мені кошти і хто ними користується

коли, де і як я отримаю належні мені кошти

що ще треба зробити для нарешті отримання належних мені 198 000,00 грн.

Відповідь вимагаю надати на кожне питання окремо (конкретно).

Знущанню наді мною треба покласти край.

Негайно поверніть належні мені кошти і розберіться з причинами та особами, що надають мені недостовірну інформацію про неіснуючі (закриті) кримінальні провадження".

За результатами розгляду заяви позивача Уповноважена особа у листі від 14 липня 2016 року №3896/12 "Щодо гарантованих сум виплат та кредиторських вимог" повідомила наступне:

"Відповідно до ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

На підставі постанови НБУ від 19.03.2015 №190 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення №61 про запровадження з 20.03.2015 тимчасової адміністрації.

Таким чином станом на 20.03.2015 року залишки на Ваших рахунках становили 1,64 грн. Оскільки сума вкладів становить менше 10 гривень, то відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону Фонд не відшкодовує такі кошти.

Відповідно до постанови НБУ від 16.07.2015 №460 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 №138 про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ".

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон) встановлено строк, протягом якого кредитори мають право заявити свої кредиторські вимоги до банку, який перебуває у стані ліквідації - 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Публікацію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" було здійснено в газеті "Голос України" від 23 липня 2015 року №9 131 (6135). Таким чином, визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог тривав з 23.07.2015 до 25.08.2015 включно.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону, після закінчення 30 днів з дня опублікування оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку приймання вимог кредиторів припиняється. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Звертаємо Вашу увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону, будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню виключно в судовому порядку".

Позивач вважає, що надана відповідачем відповідь не стосується жодного питання, поставленого у зверненні ОСОБА_1, що суперечить нормам Закону України "Про звернення громадян" та є підставою для зобов'язання надати належну відповідь на звернення.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Третя особа 2 проти задоволення позовних вимог заперечила, вказавши, що Уповноважена особа належним чином розглянула звернення позивача та надала вичерпну відповідь у межах компетенції.

Третя особа 1 письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не подавала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, регулюється Законом України "Про звернення громадян". Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною першою, третьою статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Частина перша статті 19 Закону України "Про звернення громадян" покладає на органи державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб ряд обов'язків щодо розгляду заяв чи скарг, зокрема об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення та не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" встановлюється, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З наведених норм Закону України "Про звернення громадян" вбачається, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов'язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Досліджуючи лист відповідача від 14 липня 2016 року №3896/12 "Щодо гарантованих сум виплат та кредиторських вимог", складений за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 червня 2016 року, суд встановив, що він не містить відповідей поставлені питання у зверненні позивача, зокрема що стосується грошових коштів у розмірі 198 000,00 грн., та фактично у ньому надано інформацію не по суті звернення, оскільки Волков О.Ю. послався лише на норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо гарантування Фондом кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом та порядку заявлення кредиторських вимог у процедурі ліквідації банку.

Наведене свідчить, що відповідь Уповноваженої особи за результатами звернення є необґрунтованою, що свідчить фактично про не надання відповіді та є підставою для зобов'язання відповідача всебічно розглянути подану ОСОБА_1 заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи із меж позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова Олександра Юрійовича всебічно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 червня 2016 року по суті та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко