Справа № 695/176/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 695/176/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скляренко В.М. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді,

В С Т А Н О В И В :

24.01.2017р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання відмови в призначенні та виплаті йому щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI та щодо не проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді протиправною; зобов'язання прийняти рішення про призначення, нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у в розмірі 90% грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI з часу звернення з заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці; зобов'язання прийняти рішення про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та його виплату у зв'язку із збільшенням грошового утримання судді, виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн., починаючи з 01.12.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії та рішення відповідача є протиправними, оскільки прийняті з порушенням норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2017 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2017 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів № 13-21 від 05.02.1993 року ОСОБА_3 було обрано народним суддею Золотоніського районного народного суду.

15.05.2003 року постановою Верховної Ради України № 809-IV позивача обрано на посаду судді місцевого Золотоніського районного суду Черкаської області безстроково.

Указом Президента України від 23.03.2004 року № 358/2004 ОСОБА_2 переведено на роботу на посаду судді до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України № 1600-VIII від 22.09.2016 року позивача звільнено у відставку.

Розпорядженням 156990 від 24.10.2016 року ОСОБА_2 призначено пенсію судді з урахуванням стажу судді 23 роки 7 місяців 20 днів.

12.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про нарахування довічного грошового утримання судді надавши всі необхідні документи передбачені постановою ПФУ № 3-1 від 25.01.2008 року.

Крім того, позивач просив прийняти рішення про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та виплатити його виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн. з 01.12.2016 року.

Листом від 16.12.2016 року № 9305/04, який отриманий 18.01.2017 року, відповідач повідомив його про те, що щомісячне довічне грошове утримання йому було призначено у розмірі 86% суддівської винагороди. Даний розмір був визначений відповідачем на підставі взяття в розрахунок лише стажу роботи на посаді судді (23 роки 07 місяців 20 днів) та не було враховано в розрахунок:

-службу в армії (02 роки 03 місяці 03 днів);

-роботу на посаді слідчого військової прокуратури (02 роки 05 місяців 14 днів);

-навчання в Київському державному університеті (02 роки 05 місяців).

Щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та виплати його виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн. відповідачем також листом від 16.12.2016 року № 9306/04 повідомлено позивача, що оскільки порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання не визначено, Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України з відповідним запитом та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання буде проведено після отримання відповідного роз'яснення.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними та належними доказами, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015р. №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №1-8/2016), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992р. №2862-ХІІ «Про статус суддів», абзацом 2 частини 4 статті 43 якого передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

У пунктах 4 і 7 рішення №8-рп від 11.10.2005р. Конституційний Суд України зазначив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Приписами ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

На неприпустимості і неконституційності скасування та зміни або встановлення нових підстав і умов надання пільг, компенсацій, гарантій та нарахування пенсій або щомісячного грошового утримання окремим категоріям громадян Конституційний Суд України неодноразово наголошував й у інших своїх рішеннях: від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004, від 18.06.2007р. №4-рп/2007, від 09.07.2007р. №6-рп/2007, від 03.06.2013р. №3-рп/2013, від 08.06.2016р. №4-рп/2016.

Отже, враховуючи наведені вище норми законодавства та позицію Конституційного Суду України, зважаючи на те, що стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням служби в армії (2 роки 3 місяці 3 дні), стажу роботи на посаді слідчого військової прокурори (2 роки 5 місяців 7 днів) та навчання в Київському державному університеті (2 роки 5 місяців), складає 30 років 09 місяців 9 днів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що щомісячне довічне утримання повинно виплачуватись йому в розмірі 90% заробітної плати судді (80% - за стаж роботи 20 років + по 2% за кожен рік роботи понад 20 років, але не більше 90%), а тому відмова Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області призначити та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в зазначеному розмірі є протиправною.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та його виплату у зв'язку із збільшенням грошового утримання судді, виходячи із мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 грн., починаючи з 01.12.2016 року з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI який діяв до 30 вересня 2016 року та на яку містяться посилається у пункті 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, в тому числі і посадового окладу, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено з 1 травня 2016 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1450 гривень, з 1 грудня 2016 року - 1600 гривень.

Згідно матеріалів пенсійної справи, 01.12.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку із поданням довідки про розмір грошового утримання діючого судді, проте такий перерахунку йому було проведено лише з 01.01.2017 року, що підтверджується розпорядженням від 25.01.2017 року.

Отже, ОСОБА_2 в грудні 2016 року недоотримав щомісячного грошового утримання на суму 2222 грн. 25 коп., чим були порушені його права.

Як зазначено у пункті 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 №4-рп/2007 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про гарантії незалежності суддів)» щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів».

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначено, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, а також принципу верховенства права, закріпленого у ст. 8 Конституції України, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання позивача з 01.12.2016 року, як судді у відставці, є протиправними.

При прийнятті рішення апеляційним судом враховувалися висновки Вищого адміністративного суду України, викладені в ухвалі від 08 червня 2017 року у справі №К/800/18222/17.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, всі наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 23.06.2017 р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.