Справа № 826/11615/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року № 826/11615/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі головуючого судді Смолія І.В., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна»
до Державної архітектурно-будівельної інспекції України
про визнання протиправними та скасування рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» (надалі - ТОВзІІ «Проктер енд Гембл Україна», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі - ДАБІ, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення, а саме: постанову №3-1507/1-10/10-49/1507/06/02 від 15.07.2016р, №3-1507/2-10/10-50/1507/06/02 від 15.07.2016р. та припис №С-0407/1 від 04.07.2016р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДАБІ прийнято протиправне рішення, яким до позивача застосовано захід впливу, який полягає в усуненні порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також накладено штраф.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що позивачем не порушено норм чинного законодавства в сфері містобудівної діяльності, а тому винесені відповідачем рішення є незаконним.

Представник відповідача зазначив, що позивачем було порушено норми законодавства в сфері містобудівної діяльності, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

ТОВзІІ «Проктер енд Гембл Україна» було зареєстровано в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області декларацію про готовність до експлуатації трьох об'єктів будівництва, розташованих за адресою Київська область, м.Бориспіль, вул.Завокзальна, 2, а саме:

реконструкція північної частини існуючого цеху санітарно-гігієнічної продукції з добудовами;

будівництво насосної станції та реконструкція заводської системи пожежогасіння;

реконструкція чесального цеху №1 під склад сировини і готової продукції.

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області з метою перевірки достовірності даних, наведених в поданих деклараціях, проведено позапланову перевірку вищевказаних об'єктів. За результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 04.07.2016р.

Актом перевірки встановлено, що проектувальниками вищевказаних об'єктів було передано документацію з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме занижено категорія складності об'єкта будівництва; ТОВзІІ «Проктер енд Гембл Україна» виконано будівельні роботи на об'єкті IV категорії складності без документа, що надає право на виконання будівельних робіт (дозвіл на виконання будівельних робіт); ТОВзІІ «Проктер енд Гембл Україна» експлуатує об'єкт ІV категорії складності без прийняття в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі акта перевірки ДАБІ складено: протокол №1-Л-З-0407/1 від 04.07.2016р. про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (порушення ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»); протокол №1-Л-З-0407/2 від 04.07.2016р. про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (порушення ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»); постанова №З-1507/1-10/10-49/1507/06/02 від 15.07.2016р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності в сумі 536500грн.; постанова №З-1507/2-10/10-50/1507/06/02 від 15.07.2016р. про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності в сумі 536500грн.; припис №С-0407/1 від 04.07.2016р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Дослідивши фактичні обставини справи та докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд не може погодитися з висновками відповідача з огляду на наступне.

Статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI (надалі - Закон №3038-VI) встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999р. №687-XIV (надалі - Закон №687-XIV).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про архітектурну діяльність» до уповноважених органів містобудування та архітектури, зокрема, належать центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури.

Згідно із п.п.1, 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014р. №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В п.4 ч.4 ст.41 Закону №3038-VI визначено, що посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Відповідно до п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджену Указом Президента України №439/2011 від 08.04.2011р. (надалі - Положення №439/2011) Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно п.3 Положення №439/2011, основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, зокрема, здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Таким чином, на відповідача покладається обов'язок контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Положеннями ст.41 Закону №3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. При цьому, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначає Порядок №553.

В п.2 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до пункту 5 Порядку визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Повноваження посадових осіб Держархбудінспекції поширюються на всю територію України.

Державний архітектурно-будівельний контроль на території інших областей здійснюється посадовими особами територіальних органів за рішенням Держархбудінспекції.

В п.6 Порядку №553 визначено, що плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку. Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

Перевіяючими в акті перевірки заначено наступне, що перевіркою з виїздом на місце встановлено, що земельна ділянка площею 4,3720га з цільовим призначенням - землі промисловості, кадастровий номер: 0:03:016:0001, перебуває у користуванні ТОВ ІІ «Проктер енд Гембл Україна» відповідно до договору оренди землі від 31.07.2009р. зареєстрованого в ДП «Центр ДЗК» від 04.08.2009р. №02, та додаткового договору від 12.09.2012р. зареєстрованого в реєстрі за №1607.

На земельній ділянці за адресою Київська обл., м.Бориспіль, вул.Завокзальна, 2 розташований комплекс будівель та споруд, який становить єдиний майновий комплекс згідно наданого права власності на нерухоме майно від 25.10.2012р. Серія САЕ №627488. Всі будівлі та споруди комплексу пов'язані між собою функціональним використанням та цільовим призначенням - виробництво, пакування та зберігання продукції. Комплекс будівель не має відокремлених частин, реконструкція комплексу здійснюється за єдиною проектною документацією, зокрема реконструйовані будівлі містять технологічне обладнання та інженерні мережі, які поєднані з іншими будівлями комплексу. Крім того, будівництво насосної станції та реконструкції заводської системи пожежогасіння стосується всіх будівель та споруд на території виробничо-складського комплексу. В зв'язку з вищенаведеним, керуючись вимогами ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» та ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальність) та категорії складності об'єктів будівництва» зазначений комплекс будівель та споруд є єдиним об'єктом будівництва.

Відповідно до листа Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Київській область від 30.05.2016р. №48 об'єкт виробничого призначення за адресою Київська обл., м.Бориспіль, вул.Завокзальна, 2, може бути віднесено до категорії складності не менше ніж IV, як об'єкт підвищеної небезпеки згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки».

Отже, відповідач, зазначає, що проектувальниками ТОВ «Науково-дослідний інститут промислового проектування «Татракон», ТОВ «Статус проект», ТОВ «Криворіжіндустраілбуд» розроблена та передана замовнику проектна документація із порушенням вимог містобудівного законодавства, державних будівельних норм, стандартів та правил, а саме занижено категорію складності об'єкта будівництва, чим порушено вимоги ст.23 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Будівельні роботи на об'єкти IV категорії складності виконані ТОВ ІІ «Проктер енд Гембл Україна» без документу, що надає право на виконання будівельних робіт (дозвіл) на виконання будівельних робіт), чим порушено вимоги ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Замовник ТОВ ІІ «Проктер енд гембл Україна» на час перевірки об'єкт експлуатується без прийняття в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства чим порушено вимоги ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Тобто, на думку відповідача, спірний об'єкт відноситься до ІV категорії складності, що стало підставою про висновки щодо виконання будівельних робіт без дозволу на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію без акта готовності об'єкт до експлуатації та без видачі сертифіката.

При цьому, визначаючи ІV категорію складності, відповідач посилався на те, що розпочаті будівельні роботи за адресою Київська обл., м.Бориспіль, вул.Завокзальна, 2, які на думку останнього мають спільне інженерне забезпечення (влаштовані спільні мережі газопостачання, ГРП та ТП), об'єднані цільовим призначенням та спільними проектними рішеннями. Отже, згідно з п. 4.2 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», відповідно до якого проектування об'єкта будівництва до складу якого входять декілька будинків, будівель, споруд потрібно здійснювати на підставі вихідних даних на об'єкт будівництва в цілому. При цьому категорію складності об'єкта будівництва визначають за показниками таблиці А1 додатку А розрахованими для об'єкта будівництва в цілому.

Водночас, суд не може погодитись з такими висновками Відповідача-1 з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.32 Закону №3038-VI усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Частина 4 ст.32 Закону №3038-VI визначає, що порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

В Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №557 від 27.04.2011 р. (надалі - Порядок №557), віднесення об'єкта будівництва до відповідної категорії складності здійснюється проектувальником і замовником. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

В п.5 Порядку №557 передбачено, що до IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об'єктом; у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

В абз.3 ч.1 ст.4 Закону №3038-VI об'єктами будівництва визначено будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

За змістом підпункту 1 пункту М2 додатку М до Державних будівельних норм А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.03.2012р. №98, для об'єкта будівництва, до складу якого входить декілька окремих будинків, будівель або споруд (комплекс), категорія складності визначається окремо для кожного будинку, будівлі, споруди.

Таким чином, визначення відповідачем категорії складності чотирьох житлових будинків як одного об'єкта будівництва є помилковим. А отже, і віднесення приміщень до ІV категорії складності за ознакою постійного перебування в них більше 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб не можна вважати законним.

Крім того, п.4.2 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва» не міг бути застосований відповідачем при винесенні оскаржуваних рішень виходив з того, що приміщення за адресою Київська обл., м.Бориспіль, вул.Завокзальна, 2, не об'єднаним спільною проектною документацією, а тому відповідно до п.3.2 ДБН А.2.2-3-2012 «Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва» не може бути єдиним будівельним комплексом.

За таких підстав, суд вважає, що віднесення спірного об'єкта будівництва до ІІІ категорії складності здійснено позивачем правомірно, відповідно, виконання будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що належать III категорій складності, не потребує отримання дозволу на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію зазначеного об'єкт на підставі акта про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином, висновки акта перевірки про порушення позивачем Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, зокрема щодо внесення недостовірних даних до декларації про початок виконання будівельних робіт, документально не підтверджуються.

Разом з тим, як встановлено вище, спірний об'єкт будівництва належить до ІІІ категорії складності, тобто відомості про складність об'єкта будівництва, зазначені позивачем є достовірними.

Таким чином, постанови №3-1507/1-10/10-49/1507/06/02 від 15.07.2016р, №3-1507/2-10/10-50/1507/06/02 від 15.07.2016р. про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, підлягають скасуванню.

Також є обґрунтованими вимоги про скасування припису від 04.07.2016р. №С-0407/1 з огляду на те, що вище встановлено безпідставність висновків відповідача про порушення позивачем норм ст.29, ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ДСТУ-Н-БВ.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва» щодо зазначення недостовірних даних про об'єкт реконструкції.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не було порушено норм законодавства, виявлених відповідачем під час перевірки, а отже, винесені рішення відповідачем, є протиправним.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Проктер енд Гембл Україна» задовольнити.

Скасувати постанови від 15.07.2016р. №3-1507/1-10/10-49/1507/06/02 та №3-1507/2-10/10-50/1507/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на ТОВ ІІ «Проктер енд Гембл Україна».

Скасувати припис №С-0407/1 від 04.07.2016р. про усунення ТОВ ІІ «Проктер енд Гембл Україна» порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя Смолій І.В.

Судді Качур І.А.

Келеберда В.І.