Справа № 820/1199/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 р. Справа № 820/1199/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника ДСА України - Бабенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Апеляційного суду Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2017р. по справі № 820/1199/17

за позовом ОСОБА_2

до Апеляційного суду Харківської області

треті особи Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України

про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати відмову у розрахунку та виплаті йому вихідної допомоги при виході в відставку неправомірною, а його право - порушеним; зобов'язати Апеляційний суд Харківської області нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, що складає 330091,60 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року зазначений адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на час виходу позивача у відставку діюче законодавство не передбачало підстав для нарахування та виплати вихідної допомоги.

До суду надійшла заява позивача від 20.06.2017 року про перенесення розгляду справи у зв'язку з сімейними обставинами.

В той же час, в запереченнях від 20.06.2017 року на апеляційну скаргу, позивач просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами та залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Колегія суддів вважає, що заява позивача про перенесення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки ще 01.06.2017 року позивач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, його явка в судове засідання обов'язковою не визнавалася і, окрім того, в запереченнях від 20.06.2017 року на апеляційну скаргу позивач просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 у період з 21.06.1982 року працював на посаді судді Брянківського міського суду Луганської області, а з листопада 1998 року - на посаді судді Апеляційного суду Харківської області.

У зв'язку з поданою позивачем заявою про звільнення з посади судді апеляційного суду Харківської області у відставку Верховною радою України 08.09.2016 року прийнято постанову №1513-VIII "Про звільнення суддів", якою відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку, позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Харківської області.

На підставі постанови Верховної Ради України № 1513-VIII від 08.09.2016 р., наказом голови Апеляційного суду Харківської області від 15.09.2016 року № 04-03/68/ос позивача відраховано зі штату Апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та звільненням з посади судді.

10.03.2017 позивач звернувся до Апеляційного суду Харківської області з заявою про нарахування та виплату вихідної допомоги відповідно до вимог ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" при виході у відставку.

Листом Апеляційного суду Харківської області №4310/03-55 від 13.03.2017 року позивачу відмовлено у проведенні виплати вихідної допомоги у зв'язку з тим, що стаття 136 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", яка передбачала виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, виключена Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання".

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту як і до виходу у відставку, а тому скасування вихідної допомоги при виході у відставку є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453- VI (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 08 вересня 2016 року №1515-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відповідно до частин 2, 6 статті 111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 08 вересня 2016 року №1515-VIII), питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" №1166-VІІ від 27.03.2014 року (далі - Закон №1166-VІІ) внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та виключено статтю 136 даного Закону, в якій зазначалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1166-VІІ зміни, передбачені розділом ІІ, набирають чинності з 1 квітня 2014 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Внесені Законом №1166-VІІ від 27.03.2014 року зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині скасування положень статті 136 цього Закону є чинними, неконституційними не визнавались.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.11.2013 року №11-рп/2013 є безпідставним, оскільки це рішення стосувалося державних службовців у зв'язку з достроковим виходом на пенсію у період відповідних чинних норм Закону України «Про державну службу».

В той же час, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/201З висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально - побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Отже, вихідна допомога при виході судді у відставку не належить до конституційних гарантій незалежності суддів, а тому колегія суддів приходить до висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно - правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (08.09.2016 року), якими не передбачалась виплата вихідної допомоги при виході у відставку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги, а тому суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про задоволення позову, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до вимог статті 202 КАС України та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Оскільки ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017р. відповідачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 631 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Харківської області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2017р. по справі № 820/1199/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Апеляційного суду Харківської області, треті особи: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Апеляційного суду Харківської області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 631 (три тисячі шістсот тридцять одна) гривень до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 22.06.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.