Справа № 727/2159/17
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2017-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2159/17
Провадження № 2-а/727/151/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_2 до начальника сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В суд з позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_2 до відповідача начальника сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Мотивує заявлені вимоги тим, що 15.02.2017 року начальником сектору № 2, 1 роти патрульної поліції Тисменицького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 294888 по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., в якій зазначено, що він, ОСОБА_2, 15.02.2017 року о 16.30 год., керуючи автомобілем ОСОБА_4 номерний знак НNЕ 628, на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці км 113+70 на вимогу працівника поліції відмовився предявити посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також здійснив обгін транспортного засобу на шляхопроводі, чим скоїв правопорушення передбачене частиною 1-2 ст. 126-122 Кодексу України про адміністративні правопорушенні. Вважає, що дана постанова не відповідає нормам закону та підлягає скасуванню оскільки, причину по якій його було зупинено, зокрема порушення правила обгону не відповідає дійсності, його прохання надати докази вчинення ним правопорушення залишено відповідачем без уваги. Після чого він зателефонував на чергову лінію «102» та викликав наряд поліції, де його повідомили, що можливості виїхати за викликом у них немає, а через декілька хвилин зателефонував черговий Тисменецького відділу поліції та запропонував зявитися для зясування обставин за адресою: м.Тисмениця вул.Левицького, 4 зазначивши, що відповідач з патрульними прибудуть також у відділ разом з ним. Про дані події він повідомив журналіста інтернет-видання «Дорожнього контролю» ОСОБА_5 і прибувши до Тисменецького відділу поліції зачекав активістів інтеренет-видання «Дорожній контроль», з якими разом зайшли до відділу поліції та ним була подана скарга на неправомірні дії представників поліції, але в скарзі він не вказав прізвища представників поліції, що неправомірно його зупинили, оскільки прізвища йому відмовилися назвати. В подальшому його запитали чи згоден він з тим, щоб справу про адміністративне правопорушення розглядали в актовому залі відділу поліції, на що він погодився, після чого йому зачитали постанову. Всі обставини було зафіксовано на відеокамеру журналістом. Крім того, твердження відповідача нібито порушення ним правил обгону шляхопроводі не відповідає дійсності, оскільки найближчий шляхопровід понад один кілометр від місця зупинки та він не проглядається з місця зупинки. Під час того, як зачитували йому постанову, його права не було розяснено, розгляд справи проводився за відсутністю свідків, проте в постанові вказані свідки. Вважає постанову незаконною та просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач начальник сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього через канцелярію суду поступила заява з клопотанням справу розглянути без його участі у звязку з тим, що він працює в Івано-Франківській області, додавши до заяви посьмові пояснення свідків на підтвердження вчинення правопорушення позивачем, просив оцінити подані докази по справі та прийняти обгрунтоване законне рішення, про результати розгляду справи повідомити його належним чином.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є журналістом інтернет-видання «Дорожнього контролю» і йому зателефонував 15.02.2017 року позивач та повідомив, що відносно нього складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Прийшовши до відділу поліції я попросив працівників пояснити причину зупинки транпорного засобу позивача та повідомити прізвища кривдників позивача, проте його клопотання усне залишено було без уваги. Позивач просив скористатися послугами адвоката і просив перенести розгляд справи за місцем проживання, але дане клопотання також було залишено без уваги. Всі обставини події він фіксував на камеру.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом належними доказами по справі встановлено, що 15.02.2017 року о 16.30 год. начальником сектору № 2, 1 роти патрульної поліції Тисменицького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія БР №294888 відносно позивача ОСОБА_2, про те, що він керуючи транспортним засобом ОСОБА_4, державний номерний знак НNЕ 628, на автодорозі Н-10 Стрий-Чернівці км 113+70 на вимогу працівника поліції відмовився предявити посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також здійснив обгін транспортного засобу на шляхопроводі, чим скоїв правопорушення передбачене частиною 1-2 ст. 126-122 КпАП України, відповідно до якої постановлено застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.5).

Згідно посвідчення водія виданого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 має право водіння (а.с.9).

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_7, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу «Новак» (а.с.10).

У відповідності до договору безоплатного користування автомобілем підписаним ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_2, останньому передано в безоплатне користування автомобіль ОСОБА_4, державний номерний знак НNЕ 628 (а.с.7-8).

Відповідно до п.2.1. 2.4 ПДР України, водій зобовязаний предявити поліцейському посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, таким чином, щоб поліцейський мав можливість ознайомитись із ними, а також мати достатньо часу, щоб переписати або іншим чином зафіксувати дані, які на них містяться при складанні відповідних адміністративних матеріалів.

Відповідно до ст. 222 ч.1 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

У разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст. 122 КУпАП, посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення передбачено главою 19 КпАП України.

Стаття 33 КпАП України передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ст. 252 КпАП України, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 р. №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвзку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). На вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) предявити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст.9 ч. 1 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. як Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У відповідності до вимог ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є достатні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КпАП України. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення в транспорті»).

Згідно ст.287 ч.1 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Як передбачено ст.288 ч.1 п.3 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими КпАП України.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КпАП України, факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України дано визначення поняття «водій», а саме: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених ст.258 ч.1, ч.2 КпАП України, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

У відповідності до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Згідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.24 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, згідно ст.9 ч.1 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.69 ч.ч. 1, 2 КАС України, - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів; докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем, Правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1-2 ст.ст.122-126 КпАП України.

З огляду на встановлені обставини та правові положення, суд, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, та доводів сторін, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст. 1, 7, 9, 126, 251, 256, 258, 268, 280, 287, 288 КпАП України, ст.ст.11, 18, 71 ч.2, 86, 99, 158-163, 167 КАС України, - ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_2 до начальника сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БР №294888 від 15.02.2017 року у забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1-2 ст.ст.126-122 Кодексу України винесену начальником сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БР №294888 від 15.02.2017 року у забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1-2 ст.ст.126-122 Кодексу України винесену начальником сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення серія БР №294888 від 15.02.2017 року у забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1-2 ст.ст.126-122 Кодексу України, винесену начальником сектору №2 1 роти патрульної поліції Тисменецького відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.