Справа № 751/611/17
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/611/17 Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідачів - Кравченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута Віталія Антоновича про визнання постанови по справі про порушення митних правил нечинною та її скасування,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута Віталія Антоновича про визнання нечинною та скасування постанови по справі про порушення митних правил № 0012/102000000/17 від 25 січня 2017 року.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 березня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0012/102000000/17 від 25 січня 2017 року, винесену заступником начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута Віталієм Антоновичем відносно ОСОБА_4 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 139 936 грн. 05 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника відповідачів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.01.2017 головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням УБзМП Чернігівської митниці ДФС Койстрик Ю.В. складено протокол про порушення митних правил № 0012/102000000/17, згідно якого декларантом ОСОБА_4 вчинено дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, в частині заявлення в митній декларації з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, неправдивих відомостей щодо календарного та модельного року виготовлення транспортного засобу «Mersedes-Benz», модель «SPRINTER 313 CDI», номер кузова НОМЕР_1.

Вказаний висновок було зроблено на підставі відповіді на запит Чернігівської митниці ДФС до ТОВ «Західно-Український автомобільний дім» від 27.12.2016 № 2712/16-1, згідно якої датою першої реєстрації для зазначеного транспортного засобу є 22 квітня 2008 року, дата випуску - 28 січня 2008 року.

25.01.2017 заступником начальника Чернігівської митниці ДФС Пахутою В.А. було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0012/102000000/17, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 139 936,05 грн.

Вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, позивач звернулася до суду про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належної правової оцінки діям позивачки та доказів умисних дій з її боку.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (далі - КУпАП) проступком визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, митний орган дійшов висновків про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач внесла дані до МД №102110000/2015/022689 від 26.05.2015 щодо календарного року виготовлення 2010, та модельного року виготовлення 2010 на підставі оригіналів документів: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Італійської Республіки від 22.10.2015 № НОМЕР_2, рахунка-фактури від 18.05.2015 № 10/05/2015 та звіту оцінки транспортного засобу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на підставі листа ДФС України від 28.10.2016 № 1813/99-99-20-01-18 щодо проведення перевірок достовірності декларування строку перебування у використанні транспортних засобів, в т.ч. і оформленого за МД № 102110000/2015/022689, управлінням боротьби з митними правопорушеннями Чернігівської митниці ДФС було направлено запит від 13.12.2016 № 5282/25-70-20-05 до ТОВ «Західно-Український автомобільний дім» офіційного дилера Даймлер АГ.

Так, відповідно до листа-відповіді ТОВ «Західно-Український автомобільний дім» від 27.12.2016 року № 2712/16-1 датою першої реєстрації спірного автомобіля є 22.04.2008, дата випуску - 28.01.2008.

Колегія суддів зазначає, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що правопорушення, передбачене статтею 485 Митного кодексу України може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Проте, колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки для наявності складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, не є визначальним з якою формою вини його вчинено. У вказаній нормі Митного кодексу України відсутня конкретна вказівка саме на умисну форму вини, що спростовує зазначені вище висновки суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративні правопорушення можуть вчинятись як з умислом, так і з необережності.

При цьому, особа (в даному випадку спеціально уповноважений представник, брокер) зазначаючи в митній декларації інформацію має усвідомлювати, що така інформація може суттєво вплинути на розмір митних платежів.

Крім того, колегія суддів зазначає, відповідно до ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена особа несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у митній декларації.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 Митного кодексу України, перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Згідно ч. 1 ст. 269 Митного кодексу України, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації (ч. 2 ст. 269 Митного кодексу України).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 269 Митного кодексу України, у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо самостійного звернення ОСОБА_4 до Чернігівської митниці ДФС з проханням про внесення змін до митної декларації від 26.05.2015 №102110000/2015/022689.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що дані щодо дати виготовлення та першої реєстрації автомобіля можна знайти в відкритих джерелах в мережі Інтернет, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься роздруківка, надана відповідачем, але позивач, знаючи про наявність можливості такої перевірити, жодних дій, направлених на це не вчинила.

Натомість, позивач, усвідомлюючи те, що документи можуть містити недостовірну або неточну інформацію подала їх до митного оформлення, в результаті чого було неправомірно зменшено розмір митних платежів.

Отже відповідачем доведено, що позивачем зазначені неправдиві відомості щодо календарного та модельного року виготовлення транспортного засобу «Mersedes-Benz», модель «SPRINTER 313 CDI», номер кузова НОМЕР_1, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги не надав належної правової оцінки вказаним обставинам справи, чим порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, постанова у справі про порушення митних правил № 0012/102000000/17 від 25 січня 2017 року ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута Віталія Антоновича про визнання постанови по справі про порушення митних правил нечинною та її скасування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута Віталія Антоновича про визнання постанови по справі про порушення митних правил нечинною та її скасування - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Постанову в повному тексті виготовлено 23 червня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.