Справа № 401/703/17(2-а/401/81/17)
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2017 р. справа 401/703/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Іванов С.М. Чередниченко В.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Світловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.04.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Світловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про перерахунок довічного грошового утримання

ВСТАНОВИВ:

Суддя у відставці ОСОБА_1 10.03.2017 звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Світловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить визнати протиправними дії щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобовязати здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №1054 від 05.12.2016.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.04.2017, прийнятою в скороченому провадженні, позов задоволений.

В апеляційній скарзі Світловодське обєднане управління Пенсійного фонду України просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», максимальний розмір довічного грошового утримання, призначеного відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10740гр. Ця норма відносно суддів у відставці діяла з 01.01.2016 по 04.01.2017, а тому позивачу з 05.01.2017 здійснений перерахунок довічного грошового утримання без обмеження максимального розміру та після перерахунку він отримує 22528гр, з розрахунку 88 відсотків суддівської винагороди на відповідній посаді.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в редакції від 08.07.2011 передбачалось, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного Кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет ОСОБА_2 України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнана неконституційною стаття 2 Закону України від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині поширення її дії на Закон України від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів».

В мотивувальній частині прийнятого рішення Конституційний Суд України зазначив:

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм в майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (абзац 5 пункту 2.2).

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому в звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду і очікують неупередженого правосуддя (абзац 6 пункту 2.2).

Відповідно до Рекомендацій Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам №12 від 17.11.2010, оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат в звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (абзац 8 пункту 2.2).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» стосовно встановлення максимального розміру пенсії (довічного грошового утримання) суддів суперечать частині 1 статті 126 Конституції України (абзац 3 пункту 6.1).

Законом України №911 від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового Кодексу України, Митного Кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет ОСОБА_2 України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної ОСОБА_2 України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України №1774 від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в другому реченні статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», слова і цифри «в період з 01.01.2016 по 31.12.2016» замінені словами і цифрами «по 31.12.2017».

Саме законами, прийнятими після рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013, Світловодське обєднане управління Пенсійного фонду України обгрунтовує свою позицію, що розмір пенсії судді у відставці не може бути більшим 10740гр. Однак, такі доводи субєкта владних повноважень протирічать діючому законодавству України.

Відповідно до статті 6 Конституції України, судова влада є складовою частиною державної влади України, нарівні з законодавчою і виконавчою. Завданням суду згідно статті 55 Конституції України є захист прав і свобод людини і громадянина. Для виконання цього завдання держава в частині 1 статті 126 Конституції України передбачила, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України; та в частині 1 статті 130 Конституції України взяла на себе обовязок забезпечити належні умови функціонування судів та діяльності суддів. Незалежність суддів це фундаментальний принцип функціонування судової влади в правовій демократичній державі. Встановлення додаткових порівняно з недоторканністю особи гарантій недоторканності для суддів має на меті створення належних умов для виконання покладених на них державою обов'язків та захист від незаконного втручання у відправлення правосуддя.

Зокрема, одними з гарантій незалежності є право на судді на належне матеріальне і соціальне забезпечення (стаття 44 Закону України №2862 від 15.12.1992 «Про статус суддів»; статті 47, 129 Закону України №2453 від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів»; статті 48, 135 Закону України №1402 від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів»), право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке розраховується в залежності від грошового утримання працюючого судді (стаття 43 Закону України №2862 від 15.12.1992 «Про статус суддів»; стаття 138 Закону України №2453 від 07.07.2010 «Про судоустрій і статус суддів»; стаття 142 Закону України №1402 від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів»).

Як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 5 пункту 7 описової частини рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), право судді, який перебуває у відставці, на щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4.1 рішення Конституційного Суду України №19-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Тому зниження рівня гарантій незалежності суддів в разі прийняття нових законів чи внесення змін до чинних законів є неприпустимим.

В абзаці 7 пункту 2.2 описової частини рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) вказано, що відповідно до Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, рівень виплат судді, який досяг віку для виходу у відставку, має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді. В абзаців 2 пункту 7 цього ж рішення, Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції. Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає приводи стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обовязковими до виконання.

Оскільки Конституційний Суд України неодноразово визнавав, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності та суперечить статті 126 Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що з 01.12.2016 позивачу має бути здійснений перерахунок довічного грошового утримання у відповідності до частини 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» в звязку із збільшенням суддівської винагороди без обмеження максимального розміру на підставі його заяви від 07.12.2016 та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області №1054 від 05.12.2016 про розмір суддівської винагороди на відповідній посаді (88 відсотків від 25600гр).

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.04.2017 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко