Справа № 817/39/17
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2017 р.Р і в н е 817/39/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. за участю секретаря судового засідання Холод Т.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Державна служба спеціального зв"язку та захисту інформації України
про зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України про зобовязання вчинити дії щодо звільнення з військової служби за контрактом у звязку із закінченням дії контракту.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та 4 територіальним вузлом урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України було укладено контракт про проходження військової служби на посаді особи офіцерського складу терміном дії на 1 рік з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. 30 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби у звязку із закінченням строку контракту, однак отримав відмову у задоволенні поданого рапорту. На думку позивача, вказана відмова є протиправною, а тому він просить суд зобовязати відповідача вчинити дії по звільненню позивача з військової служби у звязку із закінченням строку контракту.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили суд задовольнити позов повністю.

З ініціативи суду та за згодою сторін судом було замінено неналежного відповідача - Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України, на належного - 4 територіальний вузол урядового звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, оскільки саме з цією юридичною особою позивачем було укладено контракт.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, подав письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Між позивачем ОСОБА_2 та Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України (далі - Держспецзв'язку) в особі начальника територіального вузла полковника ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 19, 20 Закону України №2232-ХІІ, "Про військовий обов'язок і військову службу" 12.11.2015 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Держспецзв'язку на посадах осіб офіцерського складу (далі Контракт). Відповідно до ч. 5 Контракту його укладено строком на 1 рік з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Відповідно до Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу" від 25.03.1992 року.

Згідно з пунктом а) ч. 6 ст. 26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту.

Разом з тим, згідно п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону №2232-ХІІ у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Згідно частини II наказу начальника територіального вузла № 110-ОС від 31.10.2016 року відповідно до Закону України "Про військовий обовязок і військову службу", Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента України від 31.07.2015 № 463 продовжено за п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону та п. 165 Положення підполковнику ОСОБА_2 начальнику експлуатаційно-господарського відділу дію контракту від 12.11.2016 року понад встановлений строк з 01.01.2017 до оголошення демобілізації. Позивача було ознайомлено із змістом даного наказу.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні думку позивача та представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному вивченні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, враховуючи наступне.

Так, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та Держспецзв'язку в особі начальника територіального вузла полковника ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 19, 20 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов'язок і військову службу" 12.11.2015 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Держспецзв'язку на посадах осіб офіцерського складу. Відповідно до ч. 5 Контракту його укладено строком на 1 рік з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Відповідно до Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами ст. 26 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу" від 25.03.1992 року.

Згідно з пунктом а) ч.6 ст.26 Закону №2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту.

Разом з тим, згідно п.2 ч.9 ст.23 Закону №2232-ХІІ у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Згідно частини II наказу начальника територіального вузла № 110-ОС від 31.10.2016 року відповідно до Закону України "Про військовий обовязок і військову службу", Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, затвердженого Указом Президента України від 31.07.2015 № 463 підполковнику ОСОБА_2 начальнику експлуатаційно-господарського відділу дію контракту від 12.11.2016 року продовжено за п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону та п. 165 Положення понад встановлений строк з 01.01.2017 до оголошення демобілізації. Позивача було ознайомлено із змістом даного наказу.

На думку суду, таке рішення відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства України, враховуючи наступне. Пункт 2 ч.9 ст.23 Закону №2232-ХІІ застосовується лише до військовослужбовців, що на момент настання особливого періоду вже проходили військову службу.

Визначення поняття "особливий період" закріпляються в Законах України "Про оборону України" від 06.12.1991 року №1932-ХІІ (Закон №1932-ХІІ) та "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ (Закон №3543-ХІІ).

Так, згідно з абз.11 ст. 1 Закону №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до положень абз. 5 ст. 1 Закону №3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, за змістом наведеної норми особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

21 липня 2014 року Президентом України прийнято Указ "Про часткову мобілізацію", який затверджено Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VІI.

Згідно п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Закон України від 22 липня 2014 року № 1595-VІІ "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" набрав чинності з дня його опублікування, а саме 24.07.2014 р.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 8 вищезазначеного Указу, особливий період настав 25.07.2014р.

В той же час, Контракт між позивачем та відповідачем було укладено 12.11.2015 року, тобто під час дії особливого періоду. Таким чином, він підпадає під дію абз.1 ч.3 ст.23 Закону №2232-ХІІ, згідно якої для осіб, які приймаються на військову службу за контрактом у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або оголошення рішення про демобілізацію та призначаються на посади, строки військової служби в календарному обчисленні встановлюються відповідно до частини другої цієї статті.

Частиною 2 ст.23 передбачено, що для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні:

для осіб офіцерського складу:

для громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років;

для інших громадян - від 1 до 5 років.

Як вже було встановлено судом, між позивачем підполковником Держспецзвязку ОСОБА_2 та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби на посаді офіцерського складу терміном дії на 1 рік.

Згідно п."ї" п.1 ч.8 ст.26 Закону №2232-ХІІ під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.

За таких обставин, позивач має право на звільнення з військової служби, оскільки він проходив військову службу в особливий період на підставі абз.1 ч.3 ст.23 Закону №2232-ХІІ, строк дії його контракту закінчився і він не висловив бажання продовжити військову службу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, відтак слід зобовязати 4 територіальний вузол урядового звязку Держспецзвязку вчинити дії щодо звільнення з військової служби за контрактом підполковника Держсцецзвязку ОСОБА_2 у звязку із закінченням строку дії контракту.

Позивачем не було надано доказів понесення судових витрат

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати 4 територіальний вузол урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України вчинити дії щодо звільнення з військової служби за контрактом військовослужбовця 4 територіального вузла урядового зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України ОСОБА_2 в зв'язку із закінченням дії контракту.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Махаринець Д.Є.