Справа № 814/1203/17
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Миколаїв

22 червня 2017 р. Справа № 814/1203/17

Суддя Миколаївського окружного адімністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доГоловного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034 Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, пр-т Богоявленський, 306, м. Миколаїв, 54050 Приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни, АДРЕСА_2

провизнання протиправним та скасування наказу від 06.05.2016р. №14-3988/14-16-сг, рішення від 30.5.2016р. № 29811339, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Вітовської районної державної адміністрації, приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни про:

1. Визнання протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 14-3988/14-16-СГ від 06.05.2016 року.

2. Скасування рішення приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29811339 від 30.05.2016 року.

3. Скасування запису про право власності приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни № 14720828 від 27.05.2016 року.

4. Зобов'язання реєстратора Вітовської районної державної адміністрації внести запис про скасування запису № 14720828 від 27.05.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Позивач в позовній заяві зазначає, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 14-3988/14-16-СГ від 06.05.2016 року була передана земельна ділянка за кадастровим номером № :03:000:0470 площею 2,0 га, що знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області у власність ОСОБА_3

Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловнена в постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року по справі № 6-2510ц15.

Позивач зазначає, що державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер НОМЕР_1 є неправомірною, оскільки вказана земельна ділянка є частиною земельної ділянки, якою користується позивач згідно Державного акту НОМЕР_2 на право постійного користування.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер НОМЕР_1, і право власності на яке може бути визнане судом, якщо це не порушуватиме прав інших осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Таким чином, спір у справі стосується реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на землю.

Аналогічна правова позиція висловнена в постанові Верховного Суду України від 24.01.2017 року по справі № 815/6165/14.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Отже, заявлені позовні вимоги мають розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

У разі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 109, 158, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві невідкладно разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву. Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення 5-денного строку з дня проголошення /отримання копії ухвали, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили ухвали за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. О. Гордієнко