Справа № 804/3480/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 р. Справа № 804/3480/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними дій, та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 03.02.2012 р., просить:
визнати незаконними дії Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі по винесенню податкових повідомлень-рішень про збільшення сум грошових зобовязань та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та збільшення суми грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб;
скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 02.09.2011 р. про зменшення бюджетного відшкодування, задекларованого позивачем у податковій декларації з ПДВ за ІІ квартал 2010 року, на суму 8500 грн.;
скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.11.2011 р. про донарахування позивачу податкових зобовязань по податку з доходів фізичних осіб на суму 8066 грн. 43 коп.;
скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 14.12.2011 р. про зменшення бюджетного відшкодування, задекларованого позивачем у податковій декларації з ПДВ за І квартал 2010 року, на суму 8500 грн.;
скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 14.12.2011 р. про зменшення бюджетного відшкодування, задекларованого позивачем у податковій декларації з ПДВ за IV квартал 2010 року, на суму 2814 грн.
В подальшому замінено відповідача на Криворізьку південну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому контролюючий при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Північною міжрайонною державною податковою інспекцією у м.Кривому Розі Дніпропетровської області проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за період з 01.10.2009 року по 31.12.2010 року
За результатом проведеної перевірки складено акт № 1068/17-323/2/НОМЕР_6 від 15.08.2011 р. та встановлено порушення, а саме:
ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 р. № 13-92, який був чинним на час проведення перевірки, внаслідок чого ФОП ОСОБА_2 донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, в сумі 7 886,43 грн.;
пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу, внаслідок чого ФОП ОСОБА_2 донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2010 рік в сумі 324,06 грн.;
п.п. 7.4.1., п.п. 7.4.4 п.7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 № 168/97-ВР, внаслідок чого ФОП ОСОБА_2 донараховано податкові зобовязання з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 8945 грн., зменшено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 9965 грн., та донараховано податкові зобовязання з ПДВ у періоді, що перевірявся, на загальну суму 8500 грн.
ФОП ОСОБА_2 оскаржувала зазначені податкові повідомлення рішення на рівні Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області.
Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 згідно даних книги обліку доходів та витрат включено до складу валових витрат оплата комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, та послуги банку за переказ платежів постачальникам зазначених послуг.
Згідно укладених договорів з орендарями орендна плата та розрахунки за договором узгоджені частиною 4, де в п.4.1 викладено розмір орендної плати за користування приміщенням, а в п.4.6 узгоджено умови відносно компенсації плати комунальних послуг, якими користуються Орендарі у приміщенні за наступними умовами:
Згідно Договору оренди № 1001-09 від 01.10.2009р. з ТОВ „Парадіз Груп" п.4.6: Компенсаційна плата комунальних послуг, якими користується Орендар у приміщенні, здійснюється згідно виставлених орендодавцем рахунків, сума яких визначається виходячи із спожитої Орендарем електричної енергії - відповідно до показань лічильника, газопостачання відповідно до орендованої площі, водопостачання та водовідведення - в розмірі, не більшому, ніж той, що дорівнює платі за 30 кубометрів згідно з тарифами відровідних організацій.
Згідно Договору оренди № 1002-09 від 01.10.2009р. з ФОП ОСОБА_3 п.4.6 Компенсаційна плата комунальних послуг, якими користується орендар в приміщенні, здійснюється згідно виставлених орендодавцем рахунків, сума яких визначається виходячи із спожитої Орендарем електричної енергії - відповідно до показань лічильника, газопостачання відповідно до орендованої площі, водопостачання та водовідведення - в розмірі, не більшому, ніж той, що дорівнює платі за 30 кубометрів згідно з тарифами відровідних організацій.
Згідно Договору оренди № 1003-09 від 01.10.2009р. з ФОП ОСОБА_4 п 4.6: Оплата комунальних послуг, якими користується орендар в приміщенні та оплата за користування телефонами здійснюється згідно договорів на оплату послуг.
Згідно Договору оренди № 1004-09 від 01.10.2009р. з ФОП ОСОБА_5 п.4.6: Оплата комунальних послуг, якими користується Орендар у приміщенні та оплата за користування телефонами здійснюється згідно договорів на оплату послуг. Оплата за воду - 20 куб.м та стоки - 20 куб.м на місяць сплачується згідно рахунків.
Вартість орендної плати визначена у Договорах оренди, додаткових угодах до договорів оренди, рахунках, виданих податкових накладних, актах виконаних робіт (послуг) по наданню в оренду приміщення, товарних чеках.
Відповідно до перелічених документів дохід, отриманий у перевіряємому періоді, від надання в оренду приміщення складається тільки з орендної плати узгодженої умовами п.4.1 договорів, яка за даними договорів є фіксованою платою за користування приміщенням, тобто майном ФОП ОСОБА_2
За даними рахунків виставлених орендарям ФОП ОСОБА_2 визначила орендну плату відповідно п.4.1 Договорів, тобто орендну плату за користування приміщенням. В рахунках наданих орендарям, окрім орендної плати, відсутні інші дані, що свідчать про виставлення сум компенсації за комунальні та телекомунікаційні послуги.
В перевіряємому періоді, ФОП ОСОБА_2 зазначила, що рахунки орендарям не виставлялись. За даними пояснень від 05.08.11 ФОП ОСОБА_2 повідомила, що оплата комунальних та інших послуг, якими користуються орендарі в орендованих приміщеннях за договорами № 1003-09 від 01.10.2009р. та № 1004-09 від 01.10.2009р. відповідно до п.4.6 здійснюється згідно договорів на оплату послуг, тобто особою, на яку оформлені договори на постачання відповідних послуг, а саме ФОП ОСОБА_2
Відповідно до п.4.6 Договорів оренди № 1001-09 від 01.10.2009р. та №1002 09 від 01,10.2009р. „Компенсаційна плата комунальних послуг, якими користується Орендар у приміщенні, здійснюється згідно виставлених орендодавцем рахунків, сума яких і виходячи із спожитої Орендарем електричної енергії - відповідно до показань газопостачання - відповідно до орендованої площі, водопостачання та водовідведення- в розмірі не більшому, ніж той, що дорівнює платі за 30 кубометрів згідно з тарифами організацій". Зазначене положення договору означає, що компенсація матиме місцеза умов виставлення орендарям відповідних рахунків.
Враховуючи вищевикладене, ФОП ОСОБА_2 згідно з наданими для перевірки документами не отримала від орендарів компенсації витрат на оплату спожитих комунальних, телекомунікаційних послуг (газопостачання, електричної енергії, водопостачання, водовідведення, вивіз відходів, користування телефоном та інше), відповідно і в об'єкті оподаткування у складі доходу підприємця не мають місце не компенсовані комунальні послуги, що фактично спожито орендарями.
Згідно з ст.13 розділом IV Декрету № 13-92 загальним оподатковуваним доходом у субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.
Оскільки, згідно п.4.1 договорів оренди ФОП ОСОБА_2 визначила оренді фіксовану плату за користування приміщенням, та, відповідно до п4.6 зазначені підприємець не надавала орендарям рахунки з урахуванням комунальних та телеком послуг, тому в порушення ст.13 розділу IV Декрету № 13-92 завищила валові витрати комунальних та телекомунікаційних послуг, сплачених нею постачальникам.
З аналогічних підстав, судом зроблено висновок про відсутність взаємозвязку витрат, понесених ФОП ОСОБА_2 у звязку з ремонтом приміщень, які належать їй як приватній особі на праві приватної власності, придбаванням побутової техніки, з її господарською діяльністю як фізичної особи-підприємця.
Таким чином, внаслідок невиконання позивачем умов п. 4.6 р. 4 договорів оренди №1001-09 від 01.10.2009 р., № 1002-09 від 01.10.2009 р., № 1003-09 від 01.10.2009 р.,№ 1004-09 від 01.10.2009 р. щодо надання орендарям розрахунків вартості комунальних та телекомунікаційних послуг для відшкодування їх вартості, ФОП ОСОБА_2 порушила ст. 13 Декрету № 13-92, п.п. 7.4.1, п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість.
За даними перелічених документів дохід, отриманий у перевіряємому періоді, від надання в оренду приміщення складається тільки з орендної плати узгодженої умовами п.4.1 договорів, яка за даними договорів є фіксованою платою за користування приміщенням, тобто майном ФОП ОСОБА_2
Отже, ФОП ОСОБА_2.Ю. згідно з наданими для перевірки документами не отримала від орендарів компенсацію витрат на оплату спожитих комунальних та телекомунікаційних послуг (газопостачання, електричної енергії, водопостачання, водовідведення. вивіз відходів, користування телефоном та інше), відповідно і в оподатковуваних операціях підприємця у межах господарської діяльності не враховані, так як не компенсовані орендарями, що є фактичними споживачами зазначених послуг.
Відповідно до п.п. 7.4.1 п.п. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону №168 податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.
Щодо віднесення ФОП ОСОБА_2 до складу податкового кредиту IV кварталу 2009 року сум ПДВ згідно податкових накладних, які були виписані у попередніх податкових періодах, суд зазначає, що згідно із пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.
Відповідно пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підстави нарахування податкового кредиту.
Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Згідно п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.
Тобто, на дату, визначену п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, продавець зобовязаний надати покупцю податкову накладну, а якщо ця вимога Закону не дотримана, отримувач товарів (послуг) вправі вимагати її надання, а у випадку відмови - звернутися зі скаргою на такого постачальника до органу податкової служби (п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону).
Отже, у разі отримання податкових накладних, в тому числі і тих, що виписані в податкових періодах, але отримані платником в поточному звітному періоді (податкові накладні які було виписано у попередніх періодах), але лише за наявності документального підтвердження такого запізнення, платник податку - покупець товарів (послуг) повинен на дату отримання податкових накладних відобразити їх у розділі 1 реєстру отриманих та виданих податкових накладних з урахуванням особливостей його заповнення, визначених пунктом 9 Порядку і реєстру отриманих та виданих податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України 30.06.2005 р. N 244 "Про внесення змін до наказу ДПА України від 30.05.97 р. N165( з урахуванням змін і доповнень), і (за умови дотримання вимог щодо формування податкового кредиту) в рядку 10.1 розділу II "Податковий кредит" податкової декларації з податку на додану вартість.
Отже, ФОП ОСОБА_2 в порушення пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість безпідставно віднесено до складу податкового кредиту в рядку 10.1 розділу II "Податковий кредит" податкової декларації з податку на додану вартість за IV квартал 2009 року суми податку в розмірі 2294,50 грн. на підставі податкових накладних, які не підлягають включенню до І податкового кредиту звітного періоду, а саме за IV квартал 2009 року.
Суд зазначає, що згідно п.п. 177.5.2, п.п. 177.5.3 п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України в редакції, яка була чинною на час подання позивачем декларації про доходи за 2010 рік (09.01.2011 р.) фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році. Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи та суми плати за торговий патент на підставі документального підтвердження факту їх сплати.
Форма податкової декларації, відповідно п. 179.9 ст. 179 Кодексу, встановлюється Міністерством фінансів України.
При цьому, Податковий кодекс передбачає, що до визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності з податкового періоду, що настає за податковим періодом, у якому відбулось їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення (п. 46.6 ст. 46 Податкового кодексу України).
Таким чином, для відображення результатів діяльності за 2010 рік фізичні особи - підприємці у декларації (форма № 1, додаток № 1 до Інструкції про прибутковий податок з громадян) заповнюють пункт 1.3 розділу 1 податкової декларації, в якому зазначають доходи, одержані від підприємницької діяльності. Разом з тим, розділ 3 форми податкової декларації не містить спеціальних граф щодо відображення самостійно визначеного підприємцем податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за звітний період та авансових платежів на 2011 рік.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_2 самостійно не здійснила остаточного розрахунку згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації за 2010 рік з урахуванням сплаченого нею протягом року податку на доходи, чим порушила вимоги пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу. У звязку з цим, остаточний розрахунок податку з доходів фізичних осіб ФОП ОСОБА_2 за 2010 рік було зроблено податковим органом, з урахуванням суми податку, сплаченої платником податків протягом року (в розмірі 144,06 грн.).
Отже, податкові зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 180 грн. донараховані ФОП ОСОБА_2 правомірно.
Крім того, за результатами перевірки правильності визначення валового доходу встановлено, що в порушення ст. 13 Декрету № 13-92, позивачем занижено валовий дохід за IV квартал 2009 року на суму 812 грн., та за 2010 рік на суму 0,03 грн. (порівняння даних податкової звітності та даних, отриманих при проведенні перевірки, наведено у таблиці № 1 на сторінці 16 акту перевірки (т. 1 а.с. 27)).
Однак, позивачем з даного приводу пояснень не надано, а отже, зазначені суми заниження валового доходу, що впливають на визначення загального розміру донарахованих зобовязань, позивачем фактично не оскаржені.
Судом, на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 травня 2016 року, були всебічно і повно зясовані усі фактичні обставини справи, дослідженні докази та вирішені поставлені питання.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1