Справа № 826/1516/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 червня 2017 року № 826/1516/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Київської міської державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації
провизнання протиправним та скасування рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.12.2016 про відмову у встановленні статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської державної адміністрації, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 20.12.2016 про відмову у встановленні статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у встановленні статусу особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, оскільки в період з 30.07.1975 по 30.06.1986 позивач проживала в місті Городище, де середня зона опромінення щитовидної залози становить для дітей віком від 3 до 8 років 16,9 сГр, що підтверджується відповідною довідкою та відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 21.11.2016 № 805 діагноз позивача - папілярна карцинома щитовидної залози (рак щитовидної залози) пов'язане в впливом аварії на ЧАЕС.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до вимог чинного законодавства після досягнення дітьми повноліття встановлення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених статтею 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за умови якщо особі у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи та проходження переогляду у спеціалізованій медико - соціальній експертній комісії, у той час, як позивач на момент видачі їй документів, які були подані для встановлення їй статусу особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 вже була повнолітня.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

У судове засідання представник третьої особи не прибув, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2016 ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою щодо встановлення статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи до якої було додано наступні документи: експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.11.2016 за № 805 про зв'язок захворювання пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, копія довідки МСЕК серії АВ № 0651048 від 08.12.2016 про встановлення ІІІ групи інвалідності пов'язаної з впливом аварії на ЧАЕС, терміном дії - довічно, довідку (Додаток № 10) за № 7, видану 22.08.2016 про проживання з 30.07.1975 по 30.06.1986 у с. Городище.

20.12.2012 на засіданні Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розглянуто матеріали особової справи ОСОБА_1 та прийнято рішення оформлене протоколом № 11 відповідно до якого підстав для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи немає, оскільки надані документи не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - інвалідність, яка пов'язана з впливом аварії на Чорнобильській АЕС встановлена після досягнення повноліття. Копія витягу з зазначеного протоколу була направлена на адресу ОСОБА_1 супровідним листом від 28.12.2016 № 01-35-2443.

ОСОБА_1 не погоджуючись рішенням щодо відмови у встановленні їй статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А від 20.12.2016 звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктами 2 та 3 частини першої статті 11 зазначеного Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Частиною другою статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я. Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті. На встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.

Пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що після досягнення повноліття визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої вказаної статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 зазначеного Закону. При цьому однією з підстав для визнання особи потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії є встановлення уповноваженою медичною установою причинного зв'язку інвалідності з даною катастрофою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за: пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою; матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Отже, виходячи із системного аналізу наведених норм, до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії належать, у тому числі, особи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності із Чорнобильською катастрофою.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 у справі № 826/1516/17.

Відповідно до довідки від 22.08.2016 № 7 (Додаток № 10) виданою Городищенською районною державною адміністрацією позивач у період з 30.07.1975 по 30.06.1986 постійно проживала в м. Городище де в період з 26.04.1986 по 30.06.1986 середня доза опромінення щитовидної залози для дітей віком від 3 до 18 років становила 16,9 сГр.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 с. Городище віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно експертного висновку від 21.11.2016 №805, складеного Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС позивачу встановлено основний діагноз - "Карцинома (рак) щитоподібної залози папілярної, ст. І, кл., група 2. Стан після комбінованого лікування. Після операційний гіпотиреоз, тяжка форма в ст. декомпенсації", який є захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі вказаного висновку позивачу було встановлено третю групу інвалідності з довічно у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією довідки МСЕК серії АВ №1651048 від 08.12.2016.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач має захворювання, пов'язане із впливом аварії на Чорнобильській АЕС (інвалід 3 групи), яке згідно з висновком МСЕК виникло внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, про наявність у позивача захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, свідчить наявний у матеріалах справи експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21.11.2016 № 805.

Відповідно до рішення оформленого протоколом від 20.12.2016 № 11 позивачу було відмовлено у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи виключно у зв'язку з тим, що інвалідність пов'язану з впливом аварії на Чорнобильській АЕС встановлено після досягнення повноліття, при цьому не надано жодної оцінку факту наявності у позивача захворювання пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення їй третьої групи інвалідності довічно у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на Чорнобильській АЕС

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання рішення оформленого протоколом від 20.12.2016 № 11 протиправним та його скасування.

Оскільки позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про встановлення позивачу статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи та видати відповідне посвідчення спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірним та скасувати рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи оформлене протоколом від 20.12.2016 № 11 в частині відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської державної адміністрації (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.П. Огурцов