Справа № 826/8190/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8190/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генерального штабу Збройних Сил України (фінансове управління) про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України (фінансове управління) про стягнення невиплаченого за період з 13.01.2005р. по 31.12.2007р. грошового забезпечення у загальній сумі 49078,89грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа, яка набрала законної сили з того самого спору і між тими самими сторонами, що є суттєвою обставиною про вирішенні справи.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Умовами застосування цієї підстави для закриття провадження є:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження);

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він вже звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з аналогічним позовом до Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про: 1) поновлення пропущених строків для звернення з позовом до суду; 2) визнання протиправними дії відповідача 1 щодо не встановлення позивачу посадового окладу збільшеного на 50 відсотків і відповідно усіх складових грошового забезпечення (надбавок, премій тощо) та розмірів матеріальних допомог передбачених Указом Президента України від 11 грудня 2001 року №1207/2001 "Про заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів" та наказами Міністра оборони України від 25 квітня 2003 року №112 "Про встановлення грошових виплат військовослужбовцям юридичних служб центрального апарату Міністерства оборони України", від 07 грудня 2004 року №593 "Про встановлення грошових виплат військовослужбовцям Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України", від 27 червня 2006 року №368 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Міністра оборони України" з 01 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року щодо залишення зазначеній категорії військовослужбовців нарахування та виплату грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, збільшеного на 50 відсотків; 3) зобов'язання відповідача 2 (фінансове управління) надати суду (витребувати) перерахунок, на його думку, належного йому грошового забезпечення провести з урахуванням індексації та компенсації втрати частини грошового забезпечення разом із сумою індексації за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року; 4) проведення перерахунку вказаного грошового забезпечення з урахуванням індексації; 5) стягнення з відповідача 1 різницю між фактично отриманим та перерахованим грошовим забезпеченням за період з 13 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року.

Нове звернення до адміністративного суду позивач обґрунтовує наступним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.03.2010р. у справі №2а-11691/09/2670, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2010р. залишена без змін, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2011р. постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.03.2010р. та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2010р. залишені без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2011р. у зазначеній вище справі, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 з січня 2005 року мав право на отримання посадового окладу збільшеного на 50 відсотків, оскільки, на його думку, видаючи наказ «Про встановлення грошових виплат військовослужбовцям Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України» від 07.12.2004р. №593 Міністр оборони України реалізував надане указом Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» №1207 від 11.12.2001р. право на встановлення відповідного посадового окладу військовослужбовцям Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України за здійснення правової експертизи, підготовку і редагування проектів нормативно - правових актів. Даний наказ є обов'язковим для виконання.

Таким чином, висновки Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 08.11.2011р., на думку позивача, є новими підставами звернення до суду з адміністративним позовом.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наведені обставини не є новими підставами звернення до суду.

Так, згідно статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє лише правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2011р. у справі №2а-11691/09/2670 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.03.2010р. та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2010р. залишені без змін, тобто не встановлено порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті судових рішень у зазначеній справі.

Поряд з цим, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про застосування до даних правовідносин рішення Конституційного суду України від 15.10.2013р. №8-рп/2013, згідно якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, оскільки дане рішення було прийнято після виникнення спірних у справі правовідносин.

За наведених обставин, враховуючи те, що позивач вже звертався з аналогічним позовом про виплату йому грошового забезпечення за період з 13.01.2005р. по 31.12.2007р. на підставі Указу Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» №1207 від 11.12.2001р., за результатами розгляду якого було прийнято рішення, яке набрало законної сили, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що провадження у справі №826/8190/16 підлягає закриттю на підставі п. 4 частини першої статті 157 КАС України.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на те, що доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, судове рішення постановлене з дотриманням норм процесуального права, тому судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2017 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 26.06.2017 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.