Справа № 592/3784/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 р. Справа № 592/3784/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року по справі № 592/3784/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить суд: визнати протиправною відмову щодо призначенні йому пенсії за вислугу років; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доказів і встановлення обставин у справі, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт наголошує та доводить з посиланням на судове рішення від 21.11.2016 року, яким вже встановлений факт щодо наявності у нього права на призначення пенсії за вислугою років в пільговому обчислені.

Позивач наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 р. адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними щодо відмови у задоволенні заяви про направлення подання для призначення пенсії задоволено та визнано протиправною відмову Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області щодо направлення подання до органів Пенсійного Фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, а також зобовязано Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років (а.с.12-14).

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом №2385/03.1-03 від 07.03.2017 р., за наслідками отриманих заяви позивача та документів про призначення пенсії відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що відповідно до п. «а» ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку особам, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2015 р. по 30.09.2016 р. і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 р. 2 міс. 20 дн. (а.с.15).

Як встановлено судами, на день звільнення вислуга років позивача у пільговому обчисленні становила 26 років 06 місяців 15 днів, а у календарному - 19 років 02 місяці 20 днів (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що на день звільнення зі служби календарна вислуга ОСОБА_1 становила 19 років 02 місяці 20 днів, тобто менше встановлених п. «а» ст. 12 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - 20 календарних років та 6 місяців, тому суддів вважав, що позивач не має права на пенсію за вислугу років.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 р. № 393 не містить жодних норм, які б суперечили Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту

Суд першої інстанції безпідставно та помилково вбачає суперечність між приписами пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та приписами пункту "а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Так, суд першої інстанції буквально трактує ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в частині існування в ній словосполучення «календарних років». В той же час, суд не звернув увагу, що вказана стаття Закону має назву «умови призначення пенсій за вислугу років», тобто містить норми, які є загальними при застосуванні до спірних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем.

При цьому, суд першої інстанції не бере до уваги та взагалі не застосовує до спірних правовідносин відсилочну норму, що міститься в ст. 17-1 Закону від 9 квітня 1992 року № 2262- ХІІ, яка передбачає, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок щодо обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Таким чином, норми ст. 17-1 Закону та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 є спеціальними при застосуванні до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції та відповідач повинні були застосувати до спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи, відповідні норми чинного законодавства.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «а» ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

В силу положень статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 17 липня 1992 року № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно п. 3 Порядку № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зараховується на пільгових умовах:

в) один місяць служби за півтора місяця:

час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби в установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції (наказ Міністерства юстиції України № 669/5 від 04.2013 року «Про затвердження переліку посад та порядку встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій»);

г) один місяць служби за сорок днів:

- особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально - виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально - трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням служби безпеки, Міністерством оборони;

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально - виконавчої служби;

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Керуючись вищезазначеними нормами чинного законодавства, періоди служби позивача, визначені послужним списком, повинні бути зараховані позивачу до вислуги років на пільгових умовах відповідно до п.п. в, г п. 3 Порядку № 393.

Також, суд першої інстанції в рішенні зазначає, що «Загалом, аналізуючи Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262,- суд вважає відзначити, що законодавець розмежовує такі поняття як "вислуга років" та "календарна вислуга років". При цьому до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії). В той же час для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено».

Колегія суддів вважає вищевказані висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що суперечать чинному законодавству з наступних підстав.

Зі змісту Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 вбачається, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності виключно календарної вислуги. Крім того, нормами вищевказаних нормативно - правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на розмір пенсії.

Отже, пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВАСУ від 05.11.2015р. у справі № К/800/46432/14.

Відповідач самостійно обрахував та не заперечує, що вислуга років позивача у «календарному обчисленні» становить - 19 років 02 міс. 20 днів, у «пільговому обчисленні» становить 26 років 06 місяців 15 днів.

Станом на дату звільнення з органів внутрішніх справ вислуга позивача становить 26 років 06 місяців 15 днів, що є достатньою підставою набуття ним права на пенсію за вислугою років відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Також, судом першої інстанції зазначено у тексті судового рішення про те, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 року у справі № 818/1459/16 (яка набрала законної сили 11.01.2017 року), адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області про визнання дій протиправними щодо відмови у задоволенні заяви про направлення подання для призначення пенсії задоволено та визнано протиправною відмову Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області щодо направлення подання до органів Пенсійного Фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, а також зобов'язано Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області підготувати та направити до органів Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років (копія а.с.12-14).

Не зважаючи на встановлення факту існування постанови Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 р. у справі № 818/1459/16, суд першої інстанції безпідставно не врахував ч.1 ст.72 КАС України, та не взяв до уваги, що Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2016 р. у справі № 818/1459/16 було встановлено факт наявності у позивача достатнього розміру вислуги років для призначення йому відповідної пенсії. В даному випадку, такі обставини, які встановлені судовим рішенням вже не підлягають доведенню.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача за наслідками розгляду документів, наданих управлінням ДПтС України в Сумській області у призначенні позивачу пенсії за вислугу років, відповідно до прийнятого рішення від 03.03.2017 року №2 є протиправною, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

В даному випадку, питання щодо призначення пенсії позивачу, підлягає вирішенню відповідачем за правилами Розділу УІ Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про відмову у задоволені позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, та скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2,11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року по справі № 592/3784/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років до п. «а» ст.12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до поданої ним заяви про призначення пенсії.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 23 червня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4