Справа № 826/5173/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5173/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2017 року № 826/5173/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до

Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві

про

зобов’язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – ДП «НЕК «Укренерго») з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві (далі – Шевченківське ВДВС, відповідач) про зобов’язання вчинити дії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно не вчиняються дій щодо повернення позивачеві сум виконавчого збору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду подано письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог.

Відповідно до приписів ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

19.10.2016р. на адресу Шевченківського ВДВС ТОВ «Зв’язоктезсервіс» подано заяву про примусове виконання рішення до якої додано наказ від 11.10.2016р. №910/8644/16 щодо стягнення з ДП «НЕК «Укренерго» боргу в сумі 1088565,06грн. на користь ТОВ «Зв’язоктехсервіс».

Постановою Шевченківського ВДВС від 20.10.2016р. ВП №52696872 відкрити виконавче провадження з виконання наказу №910/8644/16 від 11.10.2016р. щодо стягнення боргу в сумі 1088565,06грн. та виконавчого збору в сумі 108856,50грн.

Зазначена постанова направлена на адресу боржника, яка отримана останнім 27.10.2016р.

Листом від 28.10.2016р. №вих 262 позивач повідомив виконавчу службу, що в зв’язку з тим, що ним добровільно сплачено заборгованість, а тому вимога про стягнення виконавчого збору у розмірі 108865,50грн. є протиправною.

ДП «НЕК «Укренерго» сплачено виконавчий збір в сумі 108856,50грн. згідно платіжного доручення №7030 від 15.11.2016р.

В зв’язку з чим, Шевченківським ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.12.2016р. ВП №52696872 в зв’язку з повною та фактичною сплатою боргу та інших платежів.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 06.02.2017р. наказ визнано таким, що не підлягає виконанню.

В зв’язку з чим, позивач вважає, що сплачений ним виконавчий збір підлягає поверненню.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ (далі – Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 п.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ відповідно до якого підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в добровільному порядку сплачено суму в розмірі 108856,50грн. виконавчого збору, що підтверджується квитанцією №7030 від 15.11.2016р.

Частинами 1 та 2 ст.27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В зв’язку з чим, відповідачем винесено постанову від 09.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що ухвалою Господарського суду м.Києві від 06.02.2017р. наказ визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, наказ на підставі якого здійснено виконавчі дії щодо стягнення заборгованості та виконавчого збору був чинним і не скасований судом.

Крім того, відповідач не міг знати про добровільну сплату позивачем заборгованості до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність свої дій. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.71,72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій