Справа № 2-а-3499/11/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2012-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а-3499/11/1470

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2012 р.

Справа № 2-а-3499/11/1470

Категорія:8.2.1

Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Димерлія О.О. та Єщенка О.В.

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оплата робіт та складання акту прийняття виконаних робіт через значний проміжок часу після фактичного виконання вказаних робіт не може підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Заводському районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв’язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з’явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в період з 14.03.2011 по 18.03.2011 ДПІ в Заводському районі м. Миколаєва було проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкової декларації ТОВ «Суднобудівна асоціація «Миколаївський регіон» з податку на додану вартість поданої за січень 2011 року. За результатами перевірки ДПІ складено акт №897/070-19/33798737 від 18.03.2011 (а.с.7-20).

Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення абз. «е»п.п. 7.2.1, п.п. 7.2.5, п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме: завищено від’ємне значення різниці між сумою податкових зобов’язань та податкового кредиту за грудень 2010 року на суму 2667,0 грн., завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за січень 2011 року на суму 1334,0 грн.

Виходячи з акту перевірки, вказана сума ПДВ безпідставно внесена до складу податкового кредиту по податковій накладній №8, що виписана ПП «Політехмет»на виконання ремонтних робіт на т/х «Семен Морозов», який згідно з Актом виходу судна з ремонту від 04.08.2010 вивезено за межі митної території України 06.08.2010.

З матеріалів справи вбачається, що ремонт судна «Семен Морозов» здійснювався на підставі Договору СР-001 від 25.02.2010 (а.с.22-24) та Додаткової угоди від 30.06.2010 №001-003 (а.с.64).

На підставі даного листа на виконання домовленості позивачем та ПП «Політехмет»був підписаний Акт виконаних робіт № 001-003 від 03.12.2010 (а.с.27).

Факт оплати позивачем робіт по пл. дорученню №892 від 17.12.2010 на суму 8000,0 грн. (у т.ч. ПДВ 1334,0 грн.) підтверджений відповідачем у акті перевірки.

Правовідносини, що були предметом судового дослідження, врегульовані Законом України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.1997 (із змінами та доповненнями) (надалі - Закон №168/97-ВР), який діяв на момент виникнення правовідносин, а також Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, згідно з п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги) на вимогу їх отримувача та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт/послуг).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов’язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 1.8 ст.1 Закону №168/97-ВР визначено, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом, а п.1.7 ст.1 цього ж Закону встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду.

Дані правові норми визначають, що до складу витрат, на підставі яких може бути сформованих податкових кредит, можуть бути віднесені витрати, що безпосередньо пов’язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва та реалізацією продукції, робіт, послуг, які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності та підтверджені належними та достатніми первинними документами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, згідно з пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР, при здійсненні позивачем часткової оплати виконаних ПП «Політехмет»робіт в сумі 8000,0 грн. (у т.ч. ПДВ 1334,0 грн.), за наявності податкової накладної №8 від 03.12.2010 та фактично виконаної господарської операції у позивача виникло право на податковий кредит з подальшим бюджетним відшкодуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом з податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2011 року було подано заяву про повернення бюджетного відшкодування за січень 2011 року у розмірі 8961,0 грн. на розрахунковий рахунок позивача. До складу даної суми входить в тому числі 1334,0 грн. ПДВ сплаченого до бюджету по операціям з ПП «Політехмет».

Відповідно до п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР податковий орган протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Виходячи із системного аналізу підпунктів 7.7.5, 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону №168/97-ВР, право у платника податку на бюджетне відшкодування виникає через 40 днів після отримання відповідної декларації податковим органом. Зазначений строк може бути продовжено ще на 30 днів у разі прийняття податковим органом рішення про проведення позапланової виїзної (документальної) перевірки з підстав, передбачених підпунктом 7.7.5 пункту 7.5 статті 7 цього Закону.

Згідно з порядком бюджетного відшкодування, встановленим підпунктом 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону №168/97-ВР, орган державного казначейства надає платнику податку суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п’яти операційних днів після отримання відповідного висновку податкового органу.

Проте в порушення вказаних норм відповідачем у встановлений строк не було надано відповідного висновку до органу державного казначейства.

Як зазначено в п.п. 7.7.7 п. 7.6 ст. 7 Закону №168/97-ВР, на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п’яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Однак, на час розгляду справи бюджетне відшкодування у розмірі 1334,0 грн. не надійшло на рахунок позивача.

За таких умов, бездіяльність ДПІ в Заводському районі м. Миколаєва щодо ненадання у встановленому законом порядку висновків до відповідного органу державного казначейства про відшкодування ТОВ «Суднобудівна асоціація «Миколаївський регіон»суми бюджетного відшкодування є протиправною.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду –без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, –

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2011 року –без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.