Справа № 456/3099/16-а,2-а/456/137/16
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/2013/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просив визнати відмову Стрийського об`єднаного управління ПФУ Львівської області в призначенні йому пенсії за вислугу років протиправною та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до положень п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення із заявою до відповідача, тобто з 17.05.2016р..

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.12.2016 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Зобов`язано Стрийське об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17 травня 2016 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.
Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 17.05.2016 року звернувся до Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
15.09.2016 року рішенням Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що у заявника немає 25 років спеціального стажу, необхідного для призначення такої пенсії, оскільки робота на посаді санінструктора не може бути зарахована до такого стажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що до організаційно-штатної структури військової частини входив структурний підрозділ «Медичний пункт», який за своїм призначенням відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я Збройних сил України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 20.05.2004 року № 162 відноситься до амбулаторно-поліклінічних закладів.
Беручи до уваги архівну довідку, надану позивачем, суд відхилив покликання відповідача про те, що в ОСОБА_1 відсутній 25-ти річний спеціальний стаж роботи в закладах і на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, оскільки стаж роботи позивача становить понад 25 років.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач навчався у Борислаському медичному училищі. Згідно копії диплома серії НОМЕР_1 , виданого 01.03.1986р., позивачу після закінчення навчання у Борислаському медичному училищі присвоєно кваліфікацію фельдшера.
З архівної довідки №179-2/84, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву МОУ, вбачається, що в період з 13 червня 1986 року по 22 червня 1988 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді санітарного інструктора медичного пункту військової частини НОМЕР_2 .
Після звільнення з військової служби з 01.04.1986р. по 31.05.1986р. на посаді завідувача медпункту с. Плугів Золочівського району, з 01.08.1988р. по 10.02.1989р. - на посаді фельдшера відділення швидкої допомоги Стрийської ЦМЛ; з 13.02.1989р. по 15.03.1989р. - на посаді інструктора лікувальної фізкультури санаторію матері і дитини «Пролісок»; з 16.03.1989р. по 29.10.1992р. - на посаді медсестри по масажу санаторію «Лаванда»; з 01.08.1992р. по 27.12.1992р. - на посаді медсестри стаціонару та медсестри ЛФК Стрийської МДЛ; з 21.07.2003р. по 22.06.2004р. - на посаді медсестри Стрийської МДЛ; з 23.06.2004р. по 12.05.2016р. - на посаді медсестри з масажу фізіотерапевтичного відділення Моршинської МЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (далі - Постанова № 909).
Відповідно до вказаної постанови до переліку закладів і установ охорони здоров`я відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри. Відповідно до переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Приміткою 3 до Постанова № 909 передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров`я та сільського господарства», яка діяла на час проходження позивачем військової служби у лавах Збройних сил, передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії, амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги і переливання крові, медсанчастини, оздоровчі пункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші). До переліку посад, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років, відносились лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушерки, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори.
Підпунктом «г» пункту 1 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам просвіти і охорони здоров`я, затвердженого Кабінетом міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397, встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР.

Згідно Переліку закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18 грудня 2013 року № 871, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 14 січня 2014 року за № 47/24824, медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею), медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України) віднесені до амбулаторно-поліклінічних закладів охорони здоров`я Збройних Сил України.

Абзацом 2 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, відповідно ст. 8 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Період строкової військової служби повинен зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову служби працювала за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах або після демобілізації особа працювала за набутою спеціальністю в професійно-технічному закладі.

Відповідно до переліку закладів охорони здоров`я Збройних сил України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 18.12.2013 року № 871 до лікарняних закладів віднесено: військово-медичний центр (усіх найменувань, у тому числі клінічний); військовий госпіталь, філія госпіталю (усіх найменувань); окремий медичний батальйон, медико-санітарний батальйон; військовий лазарет (усіх найменувань); окрема медична рота (медична рота); медичний взвод. До амбулаторно-поліклінічних закладів: поліклініка, поліклінічне відділення (усіх найменувань); центральна стоматологічна поліклініка; стоматологічна поліклініка; пересувний стоматологічний кабінет; пересувний рентгенівський кабінет; медична служба (військової частини, корабля, підводного човна, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею); медичний пункт (військової частини, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, навчального центру, військового ліцею, державного підприємства, організації та установи Міністерства оборони України).

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відвідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у позивач наявне право на пенсію за вислугу років, відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, а право позивача на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах гарантоване чинним законодавством про пенсійне забезпечення, відтак відповідача у зарахуванні військової служби до пільгового стажу є протиправною.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 04 грудня 2017 року у справі №21-21-1993во07, та з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в рішенні від 14 грудня 2016 року у справі № К/800/52725/15.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог.

Наведене не спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність оскарженого судового рішення нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2015 року у справі № 456/2528/16-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль

Повний текст судового рішення
виготовлено 26.06.2017 року.