Справа № 817/875/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2017 р.Р і в н е 817/875/17
10год. 05хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зірка Рівненщини" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення та зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т АН О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування повідомлення та зобов'язання вчинення певних дій. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем було повернуто поданий позивачем виконавчий лист без прийняття до виконання у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження". На думку позивача, відповідач порушив вимоги чинного законодавства, оскільки виконавчий лист, виданий 02.03.2017 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №817/856/16, складений у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17.12.2013 №174 (далі Інструкція №174), за формою додатку №15.

До початку розгляду справи по суті представник позивача через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні судом поставлено на розгляд сторін питання про можливість переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження заперечив.

Суд усною ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати на підставі вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 у справі №817/856/16, яка в силу вимог ст.254 КАС України набрала законної сили 15.02.2017, позов в частині позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зірка Рівненщини" задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та нард України щодо не розгляду у встановлений законодавством строк заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зірка Рівненщини" на отримання спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр, а саме: покладів бурштину на ділянці "Вири" в Сарненському районі Рівненської області; зобовязано Державну службу геології та нард України видати спеціальний дозвіл на користування надрами, на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр, а саме: покладів бурштину на ділянці "Вири" в Сарненському районі Рівненської області ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зірка Рівненщини" згідно поданої заяви від 09.03.2016; у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Державної служби геології та надр України видати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зірка Рівненщини" угоду про умови користування надрами - відмовлено.

02.03.2017 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №817/856/16 для позивача було видано виконавчий лист щодо виконання рішення суду в частині зобовязання Державної служби геології та нард України видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами, на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр, а саме: покладів бурштину на ділянці "Вири" в Сарненському районі Рівненської області.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого документа.

За результатом розгляду такої заяви, 23.05.2017 відповідачем повернуто зазначений виконавчий лист без прийняття до виконання на підставі повідомлення.

Підставою для повернення виконавчого листа без виконання слугувало те, що за висновками відповідача виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404), а саме: у виконавчому документі не зазначено прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Вважаючи оспорюване повідомлення протиправним, позивач звернуся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, як зазначив Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 15.03.2001 у справі "Піалопулос та інші проти Греції", якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Згідно із пунктом 66 Рішення Європейського Суду у справі "ОСОБА_2 проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy) ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Питання щодо виконання судових рішень у адміністративних справах врегульоване розділом V КАС України та Законом №1404.

Відповідно до ч.4 ст.257 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частина 1 статті 259 КАС України передбачає, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1404, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимоги до виконавчого документа встановленні статтею 4 Закону №1404.

Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1404, виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Пункт 6 частини 4 статті 4 Закону №1404 передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Пунктом 6.2.1 Інструкції №174 встановлено, що для виконання судового рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, особі, на користь якої воно ухвалено, за її письмовою заявою видається один виконавчий лист (додаток 15).

Додатком 15 Інструкції №174 чітко визначено форму виконавчого листа та обовязкові для заповнення реквізити, що стосуються ідентифікації особи, яка його видала. Так, обовязковими реквізитами є прізвище та ініціали особи, яка підписалась, без розшифрування ініціалів особи.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист Рівненського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 по справі №817/856/16 підписано уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів, а саме "Суддя (суддя-доповідач) Сало А.Б., скріплено печаткою із зображенням Державного Герба України. Крім того, у зазначеному виконавчому листі зазначено прізвище, ініціали та посаду особи, яка його видала "Головний спеціаліст ВДЗ (канцелярії) ОСОБА_3А.".

Таким чином, даний виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим як положеннями ст.4 Закону №1404, так і Інструкцією №174, та жодним чином не суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.4 Закону №1404-VІІІ, а тому суд критично оцінює посилання державного виконавця на його невідповідність вимогам Закону №1404.

Крім того, на думку суду, таке посилання державного виконавця не є обставиною, що унеможливлює здійснення виконавчого провадження, а такі дії державного виконавця призводять до затягування виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та фактичного ігнорування необхідності його примусового виконання.

Особливо неприпустимим є створення ситуації щодо невиконання судового рішення саме органом державної влади, який є одним із компонентів держави, та інтереси якого повинні співпадати з необхідністю належного здійснення правосуддя, що є питанням авторитету влади й Держави в цілому.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо повернення виконавчого листа без прийняття до виконання та відповідно протиправність рішення старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_4 у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2017.

Разом з тим, як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 26.12.2003 №4 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобовязує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відтак, для повного та всебічного захисту порушених прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне також задовольнити вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо прийняття до виконання виконавчого листа, виданого 02.03.2017 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №817/856/16, для чого позивачу слід подати відповідачу оригінал зазначеного виконавчого листа разом із заявою про його примусове виконання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст.181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оспорюваного повідомлення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 128, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 23.05.2017 в повному обсязі.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо прийняття до виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 02.03.2017 року у справі №817/856/16.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Зірка Рівненщини" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 3200,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.