Справа № 757/47050/16-а
Суддя: Москаленко К. О.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Москаленко К.О.,

при секретарі Ольховській М.Г.,

розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати протиправними дії відповідачів та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м.Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. З 01.03.2007 позивачу встановлено III групу інвалідності у зв'язку із здійсненням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач отримує щорічну допомогу на оздоровлення. Разом із тим, позивач отримує допомогу у меншому розмірі, ніж встановлено ст.48 вказаного Закону. У зв'язку з чим, 18.07.2016 позивач звернувся до відповідачів з заявою про здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік відповідно до ст. 48 вказаного Закону. Разом із тим, відповідь позивач не отримав. За вказаних обставин, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити.

Відповідач Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду в судове засідання уповноваженого представника не направив. Направив суду заяву про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення проти позову, згідно яких заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, згідно письмових заперечень, представник відповідача зазначив, що починаючи з 01.01.2015 стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам III групи у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, а тому відсутні підстави для здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення у вказаному розмірі.

У судовому засіданні відповідач Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат позов не визнала, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, враховуючи думку позивача, представника відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, на підставі ч.4 ст. 128 КАС України, визнав можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м.Києві державної адміністрації.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалв справи, позивач ОСОБА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до постраждалих осіб 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 29.03.2004. (а.с.5)

Згідно довідки до акту огляду МСЕК позивачу встановлено III групу інвалідності у зв'язку із здійсненням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково. (а.с.6)

У червні 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної в м.Києві державної адміністрації нараховано та виплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 90грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не заперечувалось сторонами.

Позивач, вважаючи, що вказану допомогу виплачено в меншому розмірі, ніж встановлено ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", 26.09.2016 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум за 2015 рік. (а.с.9) Разом із тим, відповідь позивач не отримав.

Оскільки доказів про відмову у перерахунку і виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік позивачем суду не надано, суд приходить до висновку про те, що позов в частині визнання дій щодо відмови в перерахунку і виплаті за 2015 рік протиправними є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, яка діяла після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI) щорічна допомога на оздоровлення інвалідам III групи виплачується в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В подальшому, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII внесені зміни, зокрема, до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та вказану статтю викладено у такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Згідно Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", цей Закон в зазначеній частині набирає чинності з 01.01.2015.

Отже, починаючи з 01.01.2015 стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідам III групи у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Крім того, відповідно до вимог п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, що норми і положення, зокрема статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказані зміни не визнані неконституційними та є чинними.

Розмір виплат щорічної допомоги на оздоровлення передбачено чинною постановою Кабінету Міністрів України "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005 №562.

Вищезазначеною постановою визначено розмір щорічної разової грошової допомоги, який для учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда III групи становить 90 грн., що і було виплачено позивачу за 2015 рік.

При цьому, Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР).

У рішенні від 02.03.1999 N2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

При вирішенні спірних правовідносин колегією суддів також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні від 09.10.1979 по справі «Ейрі проти Ірландії», де суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Таким чином, нарахування і виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги за 2015 рік у розмірі 90 грн. є правомірним, оскільки такі дії відповідають чинному законодавству на час їх здійснення, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 95, 150 Конституції України, ст.ст.48,62,63,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 6, 9, 11, 71, 99, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О. Москаленко