Справа № 812/568/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/568/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петросян К.Є.,

при секретареві ОСОБА_1,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач) до Управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації (далі УНС Луганської ОДА або відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 працював в УНС Луганської ОДА на посаді головного спеціаліста відділу цивільного захисту з 19.10.2016 по 23.03.2017.

Наказом УНС Луганської ОДА від 19.10.2016 №20-ос Про призначення ОСОБА_2В. позивача, як переможця конкурсу, призначено на посаду головного спеціаліста відділу цивільного захисту управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації.

Протягом випробувального строку позивач сумлінно та з відповідальністю ставився до виконання посадових обов'язків, що підтверджується наказами начальника УНС Луганської ОДА про преміювання працівників управління за результатами роботи у листопаді-грудні 2016 року, а також січні-лютому 2017 року. Відповідно до зазначених наказів, за сумлінне і якісне виконання посадових обов'язків працівниками управління, ініціативний і творчий підхід до вирішення поставлених завдань, забезпечення належного рівня трудової та виконавчої дисципліни працівників управління, яким являвся й позивач, встановлено премію у розмірі 180% від посадового окладу у листопаді 2016 року; 187% - у грудні 2016 року та по 50% - у січні та лютому 2017 року.

За таких обставин, на думку позивача, керівництво відповідача надало гідну оцінку праці ОСОБА_2, його відношенню до праці та кваліфікаційному рівню в період випробувального терміну.

20.01.2017 начальником відділу оповіщення та зв'язку ОСОБА_5, який був безпосереднім керівником позивача і, під керівництвом якого перебував ОСОБА_2, згідно усного розпорядження начальника управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_6, направив на ім'я керівництва УНС Луганської ОДА подання про завершення випробувального терміну позивачу достроково 20.01.2017, як особі, яка по своїм діловим та кваліфікаційним навичкам відповідає займаній посаді.

Додатково начальником відділу оповіщення та зв'язку ОСОБА_5 та начальником відділу цивільного захисту ОСОБА_7 на ОСОБА_2 було складено характеристику.

Зазначене подання залишилося нерозглянутим, і 25.01.2017 начальником відділу оповіщення та зв'язку ОСОБА_5 було направлено на ім'я керівництва УНС Луганської ОДА службову записку щодо прийнятого рішення по поданню від 20.01.2017 про завершення випробувального терміну ОСОБА_2 достроково 20.01.2017.

Однак, 16.03.2017 позивач отримав попередження від керівництва управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації про те, що за результатами випробувального терміну встановлено невідповідність його займаній посаді, а саме: неякісне виконання робіт, неналежне виконання трудових обов'язків через недостатню кваліфікацію, у зв'язку із чим з 23.03.2017 ОСОБА_2 буде звільнено із займаної посади.

23.03.2017 позивача ознайомили з наказом управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської ОДА від 16.03.2017 №6-ос Про звільнення ОСОБА_2В. відповідно до п.11 ст.40 КзпП України, ст.35, п.2 ч.1 ст.87 Закону України Про державну службу, ст.24 Закону України Про відпустки.

На підставі викладеного, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської ОДА від 16.03.2017 №6-ос Про звільнення ОСОБА_2В.; поновити його на посаді головного спеціаліста відділу цивільного захисту управління з надзвичайних ситуацій Луганської ОДА та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до уточненого адміністративного позову від 22.06.2017 просив стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 24.03.2017 по 22.06.2017 у розмірі 34779,15 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні пред'явленому позову, просили його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав заперечення проти адміністративного позову (а.с.39-45), у яких зазначив наступне.

Наказом УНС Луганської ОДА позивача, як переможця конкурсу, призначено на посаду головного спеціаліста відділу цивільного захисту управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації. З метою перевірки професійної компетентності при призначенні на посаду головного спеціаліста відділу цивільного захисту ОСОБА_2, було враховано той факт, що він вперше призначався на посаду державної служби та взято до уваги те, що специфіка роботи позивача була пов'язана з інтелектуальною сферою та відповідність виконуваної роботи залежала від якості виконання доручень керівника, а тому відповідачем було встановлено максимально можливий випробувальний термін шість місяців.

За час роботи ОСОБА_8 на посаді головного спеціаліста відділу цивільного захисту було встановлено, що він не володіє знаннями у сфері, в якій працював, не має бажання вчитися, ознайомлюватися з нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність управління, не має елементарних навиків в діловодстві, не вміє правильно скласти проект робочих документів чи відповіді на запит, не володіє на належному рівні державною мовою, неуважно працював з документами, умисно та необґрунтовано затягує строки їх виконання. У зв'язку із неякісною підготовкою документів ОСОБА_2, на інших державних службовців управління створювалось додаткове навантаження, оскільки за позивачем потрібно було перевіряти та виправляти всі документи.

Позивач постійно сперечався з начальником Управління, не виконував доручень, наданих в усній формі, потребуючи обов'язкового надання письмових обґрунтувань кожної вказівки начальника, сперечався з керівництвом на підвищених тонах з використанням нецензурної лексики.

Також у робочий час позивач демонстративно використовував наданий йому для роботи ноутбук не для виконання посадових обов'язків, а для особистих цілей (користувався мережею інтернет не в робочих цілях). У процесі трудової діяльності встановлено невчасне і неякісне виконання службових обов'язків, прийняття помилкових рішень, брак достатніх знань. До виконання своїх посадових обов'язків підходив досить формально, самостійно не міг виконати жодне покладене на нього завдання.

Зазначені обставини у своїй сукупності, на думку представника відповідача, доводять те, що позивач займаній посаді не відповідав, а відтак є таким, що не пройшов випробувального терміну. Зауважив, що законодавством відповідачу надана можливість за наявності підстав розірвати трудовий договір з позивачем протягом випробувального терміну, при цьому не регламентовано, які саме документи мають підтверджувати невідповідність працівника посаді.

При незадовільному результаті випробовування працівник може бути звільнений тільки як такий, що не витримав випробування. Звільнення ж з ініціативи роботодавця у зв'язку з незадовільними результатами випробування згідно Кодексу Законів про Працю України, проводиться за спрощеною схемою, тобто порядок розриву трудового договору з ініціативи власника підприємства або уповноваженого ним органу в цьому випадку не застосовується.

На підставі вищезазначеного, начальником управління було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_2, як такого, що не витримав випробувальний термін, про що повідомлено позивача у встановлений законом термін.

Отже, на думку представника відповідача, звільнення з державної служби позивача під час терміну випробування не можна вважати таким, що проводиться з ініціативи відповідача, оскільки позивач при прийнятті на роботу погодився на випробування, та фактично дав згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його посаді, на яку його прийнято.

Стосовно преміювання ОСОБА_2 згідно наказів у листопаді, грудні 2016 року та січні, лютому 2017 року зазначив, що преміювання здійснюється відповідно до Положення про преміювання державних службовців Луганської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21.09.2016 №551. Зазначеним Положенням державним службовцям облдержадміністрації встановлюється місячна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи облдержадміністрації, розрахунковий розмір місячної премії визначається бухгалтерською службою Управління у відповідному місяці, за який здійснюється преміювання і встановлюється в однакових відсотках до посадового окладу. Тобто, премію отримують всі державні службовці Управління в рівному відсотковому співвідношенні, що відображено у відповідних наказах.

Щодо подання начальника відділу оповіщення і зв'язку ОСОБА_5 від 20.01.2017 на ім'я начальника ОСОБА_6, в якому ОСОБА_5 надав задовільну характеристику позивачу, то інформація в поданні не відповідала реальним фактам, а подання носило формальний характер і не мало чіткого формулювання, а тому начальником управління воно було залишено без розгляду, оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язкового письмового обґрунтування відмови у скороченні випробувального терміну.

На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Відносини, що виникають у звязку із вступом, проходженням та припиненням державної служби та правовий статус державного службовця визначається Законом України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889).

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону №889 дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону №889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо повязані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч.2 ст.1 Закону №889).

Згідно п.3 ч.1 ст.4 Закону №889 одним з принципів здійснення державної служби є професіоналізм - компетентне, обєктивне і неупереджене виконання посадових обовязків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону.

Ч.1 ст.21 Закону №889 визначено, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Глава 3 Закону №889 визначає порядок призначення на посаду державної служби. Так, рішення про призначення на посаду державної служби приймається керівником державної служби на посади державної служби категорій Б і В (п.п.2 ч.2 ст.31 Закону №889).

Згідно ч.3 ст.21 Закону №889 рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою субєктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом. Таке рішення приймається на підставі протоколу засідання конкурсної комісії.

Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та за результатами перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади» (ч.4 ст.21 Закону №889).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 наказом від 19.10.2016 №20-ос був призначений з 19.10.2016 на посаду головного спеціаліста відділу цивільного захисту як такий, що пройшов за конкурсом на цю посаду, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. Пунктом 2 даного наказу ОСОБА_2 було встановлено строк випробування на відповідній посаді терміном шість місяців (а.с.10). З наказом позивач ознайомлений 19.10.2016, що підтверджується його підписом (а.с.10 зворотній бік).

Згідно усного розпорядження начальника УНС Луганської ОДА ОСОБА_6 позивача було направлено для подальшої роботи до відділу оповіщення та зв'язку під керівництвом начальника відділу ОСОБА_5, що не заперечують сторони по справі.

20.01.2017 начальником відділу оповіщення та зв'язку ОСОБА_5 було направлено на ім'я керівника УНС Луганської ОДА подання про завершення випробувального терміну ОСОБА_9 достроково з 20.01.2017 як особі, яка по своїм діловим та кваліфікаційним навикам відповідає займаній посаді (а.с.15-16). Додатково начальником відділу оповіщення та зв'язку ОСОБА_5 та начальником відділу цивільного захисту ОСОБА_7 на позивача було складено характеристику (а.с.18).

25.01.2017 начальником відділу оповіщення та зв'язку ОСОБА_5 було направлено на ім'я керівництва УНС Луганської ОДА службову записку щодо прийнятого рішення за поданням від 20.01.2017 (а.с.17).

16.03.2017 позивач отримав попередження від керівництва УНС Луганської ОДА про те, що за результатами випробувального терміну встановлено його невідповідність займаній посаді, а саме: неякісне виконання робіт, неналежне виконання трудових обов'язків через недостатню кваліфікацію, та попереджено про звільнення з займаної посади 23.03.2017 (а.с.19).

Наказом УНС Луганської ОДА від 16.03.2017 №6-ос ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста відділу цивільного захисту управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської облдержадміністрації 23.03.2017. Підставою для звільнення позивача є встановлення його невідповідності займаній посаді протягом строку випробування відповідно до п.11 ст.40 КЗпП України, ст.35, п.2 ч.1 ст.87 Закону України Про державну службу (а.с.20). З наказом ОСОБА_2 ознайомлений 23.03.2017 згідно особистого підпису (а.с.20 зворотній бік).

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого наказу УНС Луганської ОДА від 16.03.2017 №6-ос про звільнення позивача з посади головного спеціаліста відділу цивільного захисту управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської облдержадміністрації, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.26 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців (ч.1 ст.27 КЗпП України).

Згідно із ч.1 ст.35 Закону №889 в акті про призначення на посаду субєкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

При призначенні особи на посаду державної служби вперше встановлення випробування є обовязковим (ч.2 ст.35 Закону №889).

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону №889 випробування при призначенні на посаду державної служби встановлюється строком до шести місяців.

У разі незгоди особи з рішенням про встановлення випробування вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. Якщо конкурсною комісією такого кандидата не визначено, проводиться повторний конкурс (ч.4 ст.35 Закону №889).

Відповідно до ст.83 Закону №889 державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб'єкта призначення.

Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є, у тому числі, встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування (п.2 ч.1 ст.87 Закону №889).

Субєкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді (ч.6 ст.35 Закону №889).

Згідно ст.28 КЗпП України коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. У разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що при випробуванні працівник вважається прийнятим на роботу, але з умовою, що укладений з ним трудовий договір буде розірвано, якщо він не витримає випробування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було встановлено невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді внаслідок неякісного виконання робіт, неналежного виконання трудових обов'язків через недостатню кваліфікацію.

На підтвердження цього, суду надано протоколи робочих нарад УНС Луганської ОДА за період з 01.02.2017, на яких був присутній ОСОБА_2, де йому надавалися завдання начальником Управління, акти щодо виконання завдань (а.с. 68, 70, 196-217), характеристика на ОСОБА_2 (а.с.69, 102).

Діючим законодавством не регламентовано, які саме документи мають підтверджувати невідповідність працівника займаній посаді, тому з урахуванням вищенаведених документів у своїй сукупності, суд приходить до висновку про неналежне виконання у повному обсязі своїх трудових обовязків позивачем.

Крім того, наданими у судовому засіданні поясненнями свідків, які попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправильне показання також у судовому засіданні було підтверджено факт невідповідності ОСОБА_2 займаній посаді.

Так, допитаний в якості свідка начальник Управління відділу планування та координації дій у надзвичайних ситуаціях ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_2 до виконання своїх обов'язків ставився безвідповідально, готував дуже мало документів, не реагував на зауваження.

Свідок ОСОБА_11 - головний спеціаліст сектору управління персоналом, діловодства та контролю УНС Луганської ОДА суду пояснила, що позивач протягом двох місяців знаходився з нею в одному службовому кабінеті і за час випробувального терміну зарекомендував себе як нікчемний працівник, якого потрібно було завжди штовхати з метою виконання поставлених завдань перед ним, не намагався до самоопрацювання.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_2 не пройшов випробування через його невідповідність роботі, на яку позивача прийнято. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання УНС Луганської ОДА укладеного з ОСОБА_2 трудового договору, оскільки при прийнятті на роботу позивач знав про встановлений йому випробувальний термін і погодився з такими умовами прийняття на роботу.

Слід зазначити, що розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник, при прийнятті на роботу та даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято.

В силу вимог ч.6 ст.35 Закону №889 право на звільнення державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді належить суб'єкту призначення, в даному випадку начальнику УНС Луганської ОДА.

Крім того, суд зауважує, що міжрегіональне управління Національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській областях за скаргою ОСОБА_2 здійснювало позапланову перевірку Управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської ОДА, за результатами якої було складено довідку від 04.04.2017 №10, копія якої перебуває в матеріалах справи (а.с.133-137). В силу п.1 Положення про Національне агентство України з питань державної служби (далі НАДС), затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №500, НАДС є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює функціональне управління державною службою в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті).

Як вбачається з даної довідки, міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській областях було встановлено, що в умовах проведення конкурсу на посаду головного спеціаліста відділу цивільного захисту визначені спеціальні вимоги до професійної компетентності, зокрема освіта зазначена за напрямами підготовки Цивільний захист, однак згідно документів особової справи ОСОБА_2 має напрямок підготовки Будівництво, кваліфікацію - бакалавр з будівництва.

Згідно висновків за результатами перевірки зазначено, що прийняття ОСОБА_2 на державну службу в цілому відбулося без порушень чинного законодавства про державну службу. Однак освіта, яку має ОСОБА_2 не відповідає вимогам до освіти, зазначеним в умовах проведення конкурсу та зроблено висновок, що звільнення ОСОБА_2 проведено у відповідності до вимог ч.6 ст.35 Закону України Про державну службу, оскільки право на звільнення державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді належить субєкту призначення.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при розірванні трудового договору з ОСОБА_2 під час випробувального строку відповідач скористався правом, передбаченим ст.35 Закону №889, а тому трудові права позивача порушено не було.

Суд не приймає до уваги акт відповідача від 15.03.2017 про відсутність позивача на робочому місці протягом години (а.с.71), оскільки в акті зазначено, що ОСОБА_2 самовільно покинув будівлю Управління, зробивши відмітку в журналі обліку робочого часу, однак відповідний запис у даному журналі відсутній (а.с.218-222). Крім того, відсутність на робочому місці протягом години не є порушення діючого законодавства про працю.

Суд критично оцінює посилання позивача як на доказ сумлінного виконання ним своїх службових обов'язків на накази начальника УНС Луганської ОДА про преміювання працівників, зокрема і ОСОБА_2 у листопаді 2016 року у розмірі 180% від посадового окладу, у грудні 2016 року 187%, у січні 2017 року 50% та у лютому 2017 50%, з огляду на наступне.

Преміювання працівників управління здійснюється відповідно до Положення про преміювання державних службовців Луганської ОДА, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21.09.2016 №551 (а.с.62-66). Розділом II даного Положення визначено, що розрахунковий розмір місячної премії державним службовцям апарату визначається відділом фінансового забезпечення апарату у відповідному місяці, за який здійснюється преміювання і встановлюється в однакових відсотках до посадового окладу.

Отже, премію отримують всі державні службовці УНС Луганської ОДА у рівному відсотковому співвідношенні, що й відображено в наданих наказах.

Стосовно подання начальника відділу оповіщення та звязку ОСОБА_5 та характеристики на ОСОБА_2, суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи 20.01.2017 начальник відділу оповіщення та звязку ОСОБА_5 направив на імя начальника Управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської ОДА ОСОБА_12 подання щодо дострокового завершення випробувального строку ОСОБА_2 (а.с.15-16). Додатково начальником відділу оповіщення та звязку ОСОБА_5 та начальником відділу цивільного захисту ОСОБА_13 було складено на ОСОБА_2 характеристику (а.с.18).

25.01.2017 начальником відділу оповіщення та звязку ОСОБА_5 направлено на імя керівника УНС Луганської ОДА службову записку щодо прийнятого рішення по поданню від 20.01.2017 про завершення випробувального терміну ОСОБА_2 достроково (а.с.17).

Оригінали зазначених документів суду сторонами не надано, позивачем надано відповідні ксерокопії даних документів, відповідачем із посиланням на акт від 16.03.2017 зазначено про їх зникнення.

Разом з тим, допитаний судом в якості свідка начальник УНС Луганської ОДА ОСОБА_12 пояснив, що він не вбачав підстав для дострокового завершення випробувального терміну для ОСОБА_2, у звязку із чим зазначені документи ним були залишені без розгляду і не прийняті до уваги при винесенні оскаржуваного наказу про звільнення позивача. Факт того, що зазначені документи йому надавалися він не заперечував.

Позивач був призначений наказом УНС Луганської ОДА від 19.10.2016 №20-ос на посаду головного спеціаліста відділу цивільного захисту, під керівництвом начальника відділу оповіщення та звязку ОСОБА_5 він працював за усною вказівкою начальника Управління. Тобто, з 19.10.2016 по 03.02.2017 ОСОБА_2 без розпорядчих документів працював у відділі оповіщення та звязку, а вже з 03.02.2017 до звільнення працював у відділі цивільного захисту Управління. У звязку із відсутністю розпорядчих документів щодо переведення позивача до відділу оповіщення та звязку, на думку суду, у начальника даного відділу також були відсутні і правові підстави для складання та внесення відповідного подання про дострокове припинення випробувального строку. Одночасно суд зауважує, що свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 був переведений до його відділу в лютому 2017 року та працював там всього 1,5 місяця, тому надати обєктивну оцінку його роботі він не може, оскільки позивач працював мало часу в його відділі. Загалом роботу ОСОБА_2 у своєму відділі характеризував задовільно.

Щодо доводів позивача про упереджене ставлення до нього з боку начальника УНС Луганської ОДА ОСОБА_12, у звязку із написанням на імя голови Луганської ОДА керівника обласної військово-цивільної адміністрації колективної скарги (заяви) на неправомірні дії начальника (а.с.129-132), судом встановлено наступне.

Допитаний в якості свідка начальник відділу оповіщення та звязку УНС Луганської ОДА ОСОБА_5 пояснив, що дійсно саме після написання цієї скарги, яка у подальшому була особисто віднесена до Луганської ОДА ОСОБА_2, з приводу чого було складено акт від 15.03.2017 про відсутність на робочому місці позивача (а.с.71), почалися переслідування позивача з боку керівництва.

Однак відповідно до матеріалів справи, дана скарга була підписана начальником відділу оповіщення та звязку ОСОБА_5, позивачем як головним спеціалістом відділу цивільного захисту та головними спеціалістами відділу оповіщення та звязку ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які також як і позивач на той час перебували на випробувальному терміні. Разом з тим, судом встановлено та підтверджено як поясненнями сторін так і показами свідків, що всі ці особи (ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16А.) наразі працюють в УНС Луганської ОДА, після закінчення іспитового строку з ними укладено трудові договори. Відповідно суд не вбачає взаємозвязку між поданням скарги на дії начальника та звільненням ОСОБА_2 за невідповідність займаній посаді потягом строку випробування з посади головного спеціаліста відділу цивільного захисту УНС Луганської ОДА.

Акт від 06.02.2017 про приниження честі та гідності державного службовця ОСОБА_2 також не може враховуватися як належний доказ по справі, оскільки оригінал даного акта суду позивачем не надано. Крім того, зазначений акт складено та підписано за участю голови комісії ОСОБА_5 та членів комісії, при цьому відсутні будь-які докази з приводу того, на підставі якого документу та ким було створено відповідну комісію (а.с.128).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення не обґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення і поновлення ОСОБА_2 на роботі, суд вважає також безпідставними позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 24.03.2017 по 22.06.2017 у розмірі 34779,15 грн.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а стягнення його з відповідача в таких випадках не передбачено законом.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 22 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складання постанови в повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 4 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління з питань надзвичайних ситуацій Луганської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 27 червня 2017 року.

Суддя ОСОБА_17