Справа № 804/4440/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 р. Справа № 804/4440/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
У судових засіданнях представник позивача підтримав предявлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
У судове засідання 19.12.2016р. представник позивача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
У судове засідання 19.12.2016р. представник відповідача не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до акта приймання-передачі від 07.11.2011р. вказана земельна ділянка була передана орендарю.
Згідно з п.9 вказаного договору розмір орендної плати встановлюється у мінімальному розмірі, встановленому Податковим кодексом України для відповідної категорії земель, виду цільового призначення та функціонального використання.
Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» слідує, що користування землею в Україні є платним.
З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Подібне визначення міститься і у статті 21 Закону України «Про оренду землі».
Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.
При цьому п.288.1-п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
За наведених обставин, позивач є платником орендної плати за землю. Отже, відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, позивач як платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.04.2014р.) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.
Водночас п.276.1 ст.276 цього Кодексу встановлено, що податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів), зайняті житловим фондом, автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку, гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівницькими товариствами, індивідуальними гаражами, садовими і дачними будинками фізичних осіб, а також за земельні ділянки, надані для потреб сільськогосподарського виробництва, водного та лісового господарства, які зайняті виробничими, культурно-побутовими, господарськими та іншими будівлями і спорудами, справляється у розмірі 3 відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу.
Також слід зазначити, що з метою приведення рішень Дніпропетровської міської ради та її виконавчого комітету у галузі земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства Дніпропетровською міською радою в зв'язку з вступом в дію з 01.01.2011р. Податкового кодексу України було прийнято рішення від 02.02.2011р. №216/8, яким встановлено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками на території міста у мінімальному розмірі орендної плати, визначеному Податковим кодексом України, незалежно від мети використання.
Разом з тим, Законом України від 27.03.2014р. №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав законної сили 01.04.2014р., було внесено зміни до п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, згідно яких розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Отже, законодавцем з 01.04.2014р. було змінено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки.
За таких обставин, варто зазначити, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого договором розміру орендної плати. При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2014 року (справа №21-274а14) та у постанові від 14 липня 2015 року (справа №826/5560/14).
Таким чином, з 01.04.2014р. мінімальна сума орендної плати повинна становити не менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки, не зважаючи на те, чи були внесені відповідні зміни до договору оренди землі.
Приписами п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Відповідно до п.285.1 ст.285 цього Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно з п.287.5 ст.287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Означена сума зобовязання була визначена, виходячи з наступного розрахунку:
- 173,52грн. за період з 01.01.2014р. по 31.03.2014р. згідно з вимогами п.276.1 ст.276 Податкового кодексу України (0,09% від 2334 кв.м. х 1,48 (зональний коефіцієнт) х 0,75 (локальний коефіцієнт) х 1,0 (коефіцієнт функціонального використання) х 297,68грн. (вартість 1 кв.м. по місту) : 12 місяців х 3 місяці;
Як слідує з картки особового рахунку ОСОБА_1 з орендної плати за 2014 рік, позивачем внесено в рахунок сплати орендної плати за 2014 рік всього 694,09грн., із розрахунку (0,09% від 2334 кв.м. х 1,48 (зональний коефіцієнт) х 0,75 (локальний коефіцієнт) х 1,0 (коефіцієнт функціонального використання) х 297,68грн. (вартість 1 кв.м. по місту) х 12 місяців, тобто відповідно до п.276.1 ст.276 Податкового кодексу України та без урахування змін, внесених до п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 цього Кодексу, що ОСОБА_1 не заперечується.
При цьому спірним податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» від 06.06.2014р. №7399-15 ОСОБА_1 донараховано грошові зобовязання з орендної плати за землю за квітень-грудень 2014 року з урахування законодавчих змін, внесених до п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України.
Таким чином, здійснена позивачем сплата орендної плати за цей період врахована контролюючим органом, водночас, саме грошове зобовязання, визначене спірним рішенням відповідача, розрахована вірно та з урахуванням вимог чинного законодавства.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 06.06.2014р. №7399-15 було прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а також обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття цього рішення, отже, підстави для його скасування відсутні.
На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014р. №202/59 між позивачем та Дніпропетровською міською радою 06.03.2015р. укладено договір про розірвання вищевказаного договору оренди землі від 07.11.2011р.
Актом приймання-передачі земельної ділянки від 06.03.2015р. орендар (ОСОБА_1Г.) передав, а орендодавець (Дніпропетровська міська рада) прийняв вищевказану земельну ділянку.
Таким чином, 06.03.2015р. вищевказана земельна ділянка вибула з користування ОСОБА_1
Водночас, абз.2 п.2 рішення Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014р. №202/59 та п.2 договору від 06.03.2015р. про розірвання вищевказаного договору оренди землі від 07.11.2011р. передбачено, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» ОСОБА_1 має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття рішення міською радою від 29.12.2014р. №202/59, якщо протягом зазначеного періоду не надійде пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди землі на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.
Наведені положення п.2 рішення міської ради та договору про розірвання договору оренди землі цілком відповідають приписами ст.32 Закону України «Про оренду землі», згідно з частиною 2 якої встановлено, що у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань.
Як зазначалося вище, дострокове розірвання договору оренди землі від 07.11.2011р. відбулося саме з ініціативи орендаря за клопотанням ОСОБА_1 від 07.10.2014р. вх.№36, про що вказано у рішенні Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014р. №202/59 та позивачем не заперечується.
Жодних доказів того, що протягом періоду з 29.12.2014р. по 29.12.2015р. до Дніпропетровської міської ради надходили пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди вищевказаної земельної ділянки на тих самих умовах суду не надано.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення відповідача форми «Ф» від 06.06.2015р. №406-17 також є правомірним і скасуванню не підлягає.
За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст.94 КАС України, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3