Справа № 644/1845/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20.06.2017 р.Справа № 644/1845/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.03.2017р. по справі № 644/1845/17

за позовом ОСОБА_2

до Харківської міської ради , Виконавчого комітету Харківської міської ради

третя особа Адміністрація Московського району Харківської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради,

ВСТАНОВИЛА:

23 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 56 від 01.02.2017 року «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об'єктів» в частині звільнення та демонтажу тимчасових споруд, зазначених в пунктах №№ 11, 13 Додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.02.2017 року № 56 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об»єктів» - «Перелік самовільно розміщених об'єктів, від яких звільняється територія м. Харкова.

До позову додав заяву про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

27 березня 2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради, виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 56 від 01.02.2017 року «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об'єктів» в частині звільнення та демонтажу тимчасових споруд, зазначених в пунктах №№ 11, 13 Додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.02.2017 року № 56 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об'єктів» - «Перелік самовільно розміщених об»єктів, від яких звільняється територія м. Харкова, залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Вважає, що ним додано достатньо доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплатити судовий збір. Також зазначив, що суд, в разі недостатності доказів щодо підтвердження майнового стану позивача мав можливість витребувати у останнього додаткові доказі, зазначивши, який документ позивачу необхідно додати. Також вважає безпідставним залишення позову без руху у зв'язку з неконкретизованими вимогами до кожного відповідача, оскільки вказаний факт є підставою для відмови у позові, а не залишенню його без руху. Вважає, що ухвала не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, оскільки позбавляє його законного права на судовий захист.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Харківської міської ради просить відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою. В запереченнях зазначено, що позивачем не дотримано форму звернення з вимогою звільнити від сплати судового збору, також заявлена одна позовна вимога, проте в якості відповідача зазначив двох суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

23 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, виконавчого комітету Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Адміністрація Холодногірського району Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 56 від 01.02.2017 року «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об»єктів» в частині звільнення та демонтажу тимчасових споруд, зазначених в пунктах №№ 11, 13 Додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.02.2017 року № 56 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об»єктів» - «Перелік самовільно розміщених об»єктів, від яких звільняється територія м. Харкова.

До позову додав заяву про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

В обґрунтування заяви позивач ОСОБА_2 зазначив, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, яке не дозволяє йому сплатити судовий збір у зв'язку з тим, що протягом останнього року тривалий час перебував на лікуванні в різних лікарнях міста Харкова з різними діагнозами, йому встановлено групу інвалідності. При цьому зазначає, що на його утриманні перебувають малолітні діти і йому ледь вистачає коштів сплачувати комунальні послуги та забезпечувати мінімальне харчування, при цьому він не може забезпечити себе необхідним одягом та лікуванням.

За таких обставин, враховуючи скрутне матеріальне становище, на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) просив звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у ОСОБА_2 інвалідності, неповнолітніх дітей, перебування його у лікувальних закладах не свідчить про його майновий стан, який би не давав йому можливості сплатити судовий збір в розмірі 640 гривень. При цьому суд врахував, що позивач не надав до суду докази про його конкретний майновий стан, про розмір отримуваних ним доходів, а лише зазначив про свої витрати.

Залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що в позові не зазначено зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 КАС України і виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 105 КАС України (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з законами України від 17.11.2009р. № 1559-VI, від 07.07.2010р. № 2453-VI, від 17.11.2011р. № 4054-VI) адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою. Письмова позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позовної заяви, наданого судом. На прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви. Адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності. Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 106 КАС України у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів. До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання. Якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що "Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Відповідно до статті 8 КАС України, суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон № 3674-VI)

Частиною 1 ст. 3 Закону № 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1.2 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2017 року становить 1600,00 грн.

Таким чином, за подання позовної заяви ОСОБА_2 мав сплати судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Положеннями ч.1 ст. 88 КАС України, які кореспондуються з приписами ч.1 та ч.2 ст.8 Закону № 3674-VI встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка контролюючого органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Інформуючи про свій фінансовий/майновий стан, заявником надано до суду 1 інстанції копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 166-168), копію довідки УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова про те, що позивач перебуває на обліку та одержує пенсію по інвалідності (а.с. 165), копії медичних довідок (169-175).

Крім цього, відповідно до довідки Східної об'єднаної ДПІ м. Харкова ДФС у Харківській області № 1368/20-38-08-01-18 від 29 травня 2017 року вбачається, що згідно відомостей інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків, доходи скаржника за період 2016 та з 01.01.2017 по 31.03.2017 роки становить, відповідно, 1920,00 грн. та 4800,00 грн. ( а.с. 110).

Наявність інших доходів скаржника ОСОБА_2 наявними матеріалами справи не підтверджено.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем підстави є достатніми для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору за подачу позовної заяви, оскільки надані суду докази свідчать про відсутність у позивача можливості, в силу його майнового стану, на час подання позовної заяви, сплатити судовий збір.

Доводи представника відповідача Харківської міської ради про те, що позивачем не дотримано форми звернення про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний факт не був підставою для відмови у звільненні позивача від сплати судового збору.

Доводи представника відповідача Харківської міської ради про наявність у скаржника на праві приватної власності об'єктів комерційного призначення, як на підставу відмови у задоволенні його клопотання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний факт не підтверджений належними доказами.

Залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції керувався частиною п'ятою статті 105 КАС України.

Згідно діючого Кодексу адміністративного судочинства України частину п'яту статті 105 виключено на підставі Закону № 2453-1у від 07.07.2010 року.

17 листопада 2011 року Законом № 4054-VI статтю 105 КАС України доповнено частиною 5, в якій зазначено, що адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Тобто, вказана вимога до адміністративного позову повинна застосовуватися в разі, якщо позивачем виступає суб'єкт владних повноважень. Позивач є фізичною особою, а суб'єкт владних повноважень виступає як відповідач. За таких обставин, суд, приймаючи ухвалу про залишення позову без руху застосував норму, яка не підлягала застосуванню.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання, що є підставою для її скасування на підставі п.4 ч.1 ст. 204 КАС України і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п.4 ч.1 ст.204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.03.2017р. по справі № 644/1845/17 скасувати.

Справу за позовом КарякиОлександра Геннадійовича до Харківської міської ради , Виконавчого комітету Харківської міської ради третя особа Адміністрація Московського району Харківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Харківської міської ради направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 23.06.2017 р.