Справа № 813/1409/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року № 813/1409/17

об 12 год., 05 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол-Захід», представник ОСОБА_1
до Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, представник ОСОБА_2
про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мізол-Захід» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, у якому просив скасувати Рішення Городоцької районної державної адміністрації від 13.11.2015 року № 02-17/2932, прийняте у формі Розрахунку збитків, завданих Бучалівській сільській раді ТОВ «Мізол - Захід» та гр. ОСОБА_3 внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів до Акту комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Городоцького району від 16.06.2015 року станом на листопад 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не згідний із спірним рішенням відповідача складеного у формі Розрахунку збитків, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Розрахунок збитків проведено некомпетентним органом.

Розпорядженням Городоцької районної державної адміністрації № 50 від 11.02.2015 року створено районні комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Городоцького району. Розпорядженням державної Городоцької районної адміністрації №225 від 08.06.2015 року внесено зміни до складу комісій по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Городоцького району.

Натомість, Розрахунок збитків завданих Бучалівській сільській раді позивачем та гр. ОСОБА_4 складений іншими особами, а не складом Комісії, затвердженим розпорядженням Городоцької РДА № 225 від 08.06.2015 року.

У вказаних осіб відсутні повноваження, надані Комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Городоцького району.

Також, вказаний Розрахунок збитків не відповідає дійсним обставинам справи.

Як вбачається із Розрахунку збитків, ТОВ «Мізол - Захід» та громадянин ОСОБА_3, в зв'язку із придбанням нежитлових будівель, з квітня 2007 року використовують земельну ділянку площею 8,4405 га, яка розташована по вул. Доківській, 25 у с. Бучали, Городоцького району.

Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка (кадастровий номер :09:007:0001) раніше перебувала в оренді у Приватного підприємства «Октан - Люкс» по договору оренди б/н від 01.03.2006 року укладеному із Бучалівською сільською радою Городоцького району Львівської області, та складалася із умовних двох частин:

- частина земельної ділянки, огороджена парканом;

- частин земельної ділянки, яку займала під'їзна залізнична колія.

Саме необхідність користування ПП «Октан - Люкс» залізничним транспортом і обумовило складання для технічної документації на земельну ділянку, по якій проходили під'їзні колії.

В свою чергу, ТОВ «Мізол - Захід» не мало потреби у перевезенні продукції залізничним транспортом, а відтак, і потреби у використанні підїзної залізничної колії. Відповідно, угоду із Львівською дирекцією залізничних перевезень, про надання послуг із перевезення вантажів залізничним транспортом та подачу рухомого складу, товариство не укладало.

Через відмову позивача та гр. ОСОБА_3 від укладення відповідної угоди, Львівською дирекцією залізничних перевезень демонтовано залізничну колію, що проходила по частині земельної ділянки, яка перебувала в оренді у приватного підприємства «Октан-Люкс» по договору оренди б/н від 01.03.2006 року.

На частині земельної ділянки, по якій проходила підїзна залізнична колія не використовувалась позивачем в господарській діяльності, що підтверджується і відсутністю огорожі на цій частині земельної ділянки.

Таким чином, фактично у використанні позивача та гр. ОСОБА_3 перебувала ділянка, яка огороджена парканом, і на якій знаходиться майно, яке належить позивачу та гр. ОСОБА_3

Викладене спростовує твердження про використання позивачем та гр. ОСОБА_3 земельної ділянки площею саме 8,4405 га, оскільки не враховує, що частина земельної ділянки під підїзною колією, не використовується.

Проте, фактичне не використання ТОВ «Мізол - Захід» частини земельної ділянки, на якій були розташовані під'їзні колії, не знайшло відображення в Розрахунку збитків, оскільки там йдеться про всю площу земельної ділянки розміром 8,4405 га, а не про ту, яка огороджена. Обчислення збитків із всієї площі земельної ділянки ґрунтується не на дійсних обставинах справи.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю, надав суду додаткові пояснення, просив суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що загальні підстави та порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановленні статтями 156, 157 Земельного кодексу України. Користування позивачем земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів в порядку ст. ст. 116, 123, 124, 126 Земельного кодексу України позбавляє територіальну громаду в особі Бучалівської сільської ради можливості використовувати дану земельну ділянку на свій розсуд та отримувати плату за неї, внаслідок чого завдаються збитки в результаті ненадходження до місцевого бюджету очікуваної орендної плати.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 «Про затвердження порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Враховуючи викладене, райдержадміністрація, вважаючи, що позивач та гр. ОСОБА_3 завдали збитків, відповідач мав право та повноваження створити комісію по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Городоцького району.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечення підтримав, надав суду додаткові пояснення та докази, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

13.11.2015 року Городоцькою районною державною адміністрацією прийнято рішення № 02-17/2932 у формі Розрахунку збитків, завданих Бучалівській сільській раді ТОВ «Мізол - Захід» та гр. ОСОБА_3 внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів до Акту комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам на території Городоцького району від 16.06.2015 року станом на листопад 2015 року.

Враховуючи те, що ТОВ «Мізол-Захід» є власником 76/100 часток нежитлових будівель, що розташовані по вулиці Доківській, 396-А (нова адреса Доківська, 27), збитки завдані Бучалівській сільській раді становлять 592727,83 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284 «Про затвердження порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно п. «д» ст. 156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 157 цього ж Кодексу, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Згідно ч. 3 ст. 157 цього ж Кодексу, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно п. 2 цього ж Порядку, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача, оскільки згідно п. 2 Порядку № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад, відтак, чинним законодавством відповідачу надано право створювати комісії для визначення розміру збитків завданих самовільним використанням землі та затверджувати акти цих комісій, а обґрунтованість визначення розміру завданих збитків та наявність правових підстав для їх стягнення повинні перевірятися судами під час розгляду позову про стягнення вказаних збитків, а не під час розгляду адміністративного позову щодо наявності у органу місцевого самоврядування компетенції затвердити акт комісії з визначення розміру завданих збитків.

Вказана позиція суду по суті повністю узгоджується із позицією Верховного суду України викладеною в постанові від 19.05.2015 року у справі № 21-226а15, яка полягає у тому, що у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні на запитання суду підтвердив відсутність юридичних наслідків лише спірним розрахунком.

З цих же підстав судом враховуються по суті заперечення відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, чого позивачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача, задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати та витрати на правову допомогу покладають на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 26.06.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.