Справа № 818/248/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 р.Справа № 818/248/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В., Курило Л.В.

при секретарі Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. по справі № 818/248/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

третя особа Начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_2

про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 щодо видачі наказу «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Краснопільського відділення поліції Охтирськоого відділу поліції ГУНП»; скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 157 від 26.01.2017 р.; поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. позовні вимоги задоволено частково: скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 157 від 26.01.2017 р. «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП» в частині звільнення зі служби в поліції оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 27506,18 грн. В іншій частині вимог відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в Національній поліції України з 07.11.2015 р. на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області та мав спеціальне звання старшого лейтенанта поліції (а.с. 12).

Також, судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2016 р. відповідачем проведено службове розслідування за фактом затримання позивача в рамках кримінального провадження. У висновку службового розслідування вказано про те, що ОСОБА_1, як поліцейський, неналежно поставився до виконання вимог службової дисципліни, проігнорував вимоги ОСОБА_4 статуту, Присяги працівника поліції, вимог закону України «Про Національну поліцію», ст. 22 закону України «Про запобігання корупції», що виразилося у використанні службового становища та пов'язаних з ним можливостей для одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб за сприяння у відновленні втраченого ОСОБА_5 військового квитка, допущені прорахунки у оперативно-службовій діяльності, що підтверджується фактом його затримання та вилучення з автомобіля грошових коштів, у звязку з чим, Комісія дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку та наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

На підставі висновків службового розслідування, наказом заступника т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Сумській області від 26.10.2017 р. № 157 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Не погодившись з прийнятим відповідачем наказом, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем належним чином не встановлений, а наказ № 157 від 26.01.2017 р. в частині звільнення позивача прийнято відповідачем без повного всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, встановлення самого факту вчинення проступку та ступеню вини позивача, що є невиконанням покладених на відповідача ОСОБА_4 статутом органів внутрішніх справ України та «Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що наказом начальника ГУНП в Сумській області № 109 від 25.01.2017 р. призначено службове розслідування за фактом внесення відомостей до ЄРДР за ознаками ст. 368 КК України за заявою ОСОБА_5 про вимагання у нього неправомірної грошової вигоди окремими поліцейськими Краснопільського ВП за сприяння у відновленні втраченого військового квитка та фактом затримання ОСОБА_1 (а.с. 40-41).

На виконання наказу проведено службове розслідування, висновок за результатами якого затверджено начальником ГУНП в Сумській області 26.01.2017 р. (а.с. 24-38).

В ході проведення службового розслідування Комісія встановила, що ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_7, яка є інспектором кадрового забезпечення Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, та просила допомогти відновити військовий квиток, втрачений ОСОБА_8 В свою чергу ОСОБА_9 звернулась до ОСОБА_1, який пообіцяв дізнатися у знайомих які саме дії потрібно вчинити для відновлення військового квитка. Після цього ОСОБА_9 надала телефон ОСОБА_1 ОСОБА_6 Комісією не встановлено факту подальшого спілкування ОСОБА_1 з приводу відновлення втраченого військового квитка з ОСОБА_6О, ОСОБА_5, ОСОБА_9 або будь-якою іншою особою. Не встановлено комісією і вжиття позивачем будь-яких інших дій, пов'язаних з втратою військового квитка ОСОБА_5

Також, в ході розслідування встановлено, що 20.01.2017 р. ОСОБА_5 звернувся до Краснопільського ВП з приводу втрати військового квитка. Розглядом звернення займався ОСОБА_10 Комісією не встановлено факту участі у розгляді матеріалу або будь-якого іншого позапроцесуального втручання позивача у його розгляд.

Крім того, в ході розслідування встановлено, що ОСОБА_1 було затримано 25.01.2017 р. працівниками УСБУ в Сумській області та прокуратури Сумської області, з автомобіля, яким він керував вилучено кошти в сумі 4000 грн. При цьому зазначено, що кошти були отримані позивачем як неправомірна вигода, хоча в самому висновку зазначено, що на момент проведення службового розслідування про підозру йому не оголошено (а.с. 25).

Разом з тим, на підставі встановлених відповідачем в ході проведення службового розслідування обставин, ним зроблений висновок про встановлення факту порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 1,7 ОСОБА_4 статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника поліції, ст. 18 закону України «Про Національну поліцію».

Колегія суддів зазначає, що спірні відносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), ОСОБА_4 статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - ОСОБА_4 статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 р. № 230 (далі - Інструкція № 230) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII встановлено, що в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною другою вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються ОСОБА_4 статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_4 статут Національної поліції України не прийнято в установленому Законом порядку як нормативно-правовий акт.

Проте, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду адміністративної справи, є ОСОБА_4 статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, який регулює питання дисципліни поліцейських. Згідно з його преамбулою він визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 2 цього Статуту.

За приписами ст. 12 ОСОБА_4 статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений ст. 14 ОСОБА_4 статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 ОСОБА_4 статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12.03.2013 р. затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 р. за № 541/23073.

З метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до пункту 1.2. Інструкції № 230 призначається службове розслідування.

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України).

Факт недотримання позивачем службової дисципліни ґрунтується на висновку відповідача про те, що ОСОБА_1 порушено вимоги ст.ст. 1,7 ОСОБА_4 статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника поліції, ст. 18 закону України «Про Національну поліцію», проігноровано вимоги ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» та допущено прорахунки у оперативно службовій діяльності. При цьому, такий висновок відповідач зробив з урахуванням тієї обставини, що працівниками УСБУ в Сумській області та прокуратури Сумської області, з автомобіля, яким керував позивач вилучено кошти в сумі 4000 грн., які на думку правоохоронних органів отримані позивачем як неправомірна вигода. Вилучення коштів проведено в ході досудового розслідування кримінального провадження № 00035 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вищенаведених положень ОСОБА_4 статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, які є спеціальними нормативно-правовими актами з питань проходження служби в органах внутрішніх справ, наявність судового рішення, яким буде встановлено вину особи у вчиненні адміністративного проступку, не є визначальним для проведення службового розслідування та застосування до особи дисциплінарних стягнень. Навпаки, встановлення обставин фактичної дійсності у даному випадку належить до компетенції робочої групи, якій доручено проведення такого службового розслідування та саме висновок такого розслідування є підставою для відповідного реагування, зокрема, застосування до винних осіб дисциплінарних стягнень.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час службового розслідування відповідачем не встановлено фактів, підтверджених належними та допустимими доказами, отримання позивачем грошових коштів, як неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів в межах спірних правовідносин враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 р. в справі «ОСОБА_10 де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З огляду на з'ясовані обставини та викладені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем належним чином не встановлений, що є підставою для скасування наказу відповідача, в частині звільнення ОСОБА_1 та підставою для поновлення позивача на займаній посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. по справі № 818/248/17 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. по справі № 818/248/17 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. по справі № 818/248/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа Начальник Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_2, про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_11
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_12 ОСОБА_13

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23.06.2017 року.