Справа № 310/1289/17(2-а/310/63/17)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 рокусправа № 310/1289/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року

у справі №310/1289/17

за позовом ОСОБА_1

до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Бердянський міськрайонний суд Запорізької області з позовом до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій щодо встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством; зобов'язання нарахувати та виплачувати з 04 жовтня 2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру, з урахуванням вже сплачених сум.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У письмових запереченнях ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 23 вересня 2002 року по 03 жовтня 2016 року безпосередньо працював на посаді судді.

Наказом голови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2016 року №54-к, відповідно до постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VIII «Про звільнення суддів», позивача відраховано зі штату суддів Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 03 жовтня 2016 року у зв'язку з відставкою.

08 жовтня 2016 року позивач звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», надавши необхідні документи, на яке отримав відповідь, що позивачу з 04 жовтня 2016 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 18560,00 грн., обчисленого з посадового окладу 23200,00 грн.

10 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з проханням надати виписку з розпорядження про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), які враховані при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі із зазначенням розміру відсотків від посадового окладу, а також повідомити про фактичний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який належить до виплати після утримання податків та обов'язкових платежів.

На звернення позивача Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 15 лютого 2017 року №19/Р-4 повідомило, що для визначення розміру довічного утримання судді у відставці враховано лише час його фактичної роботи на посаді судді - 14 років 12 днів.

Згідно з розпорядженням, оформленого протоколом №4259 від 18 жовтня 2016 року, Бердянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 04 жовтня 2016 року позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 18560,00 грн., що складає 80% від посадового окладу, який він мав на момент звільнення і який становив 23200,00 грн.

Так, до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці і від якого розраховано розмір такого грошового утримання, відповідачем не зараховано період проходження строкової служби в армії (02 роки 01 місяць 02 дні), половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання (02 роки 05 місяців) та службу в органах внутрішніх справ (09 років 01 місяць 15 днів).

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання без врахування стажу на посадах слідчого, періоду проходження строкової служби в армії та половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання, які дають право на щомісячне довічне грошове утримання 90 відсотків від суддівської винагороди позивач звернувся до суду.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Відповідно до частини 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (чинного на час виникнення спірних правовідносин) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на час звільнення з посади судді у зв'язку з відставкою та відповідно до вищенаведеної норми закону має 26 років 08 місяців 20 днів стажу роботи на посаді судді.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, має визначатися на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла до 28 березня 2015 року (до внесення змін Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII), оскільки позивач набув таке право до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Так, згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній до 28 березня 2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Водночас, частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XI, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському місцевих судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності ї недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З записів у трудовій книжці позивача, розрахунку стажу судді, наданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області відповідно до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України убачається, що позивач має 09 років 01 місяць 15 днів органах внутрішніх справ України (з 29 липня 1993 року по 13 вересня 2002 року), який повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Також, у період з 09 листопада 1985 року по 10 грудня 1987 року позивач проходив військову службу в Радянській армії та з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1993 року навчався за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті (Українській юридичній академії).

Отже, відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865, до стажу роботи позивача на посаді судді має зараховуватися календарний період проходження строкової військової служби з 09 листопада 1985 року по 10 грудня 1987 року, що становить 02 роки 01 місяць 02 дні, та половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання, що становить 02 роки 05 місяців.

За таких обставин, до стажу роботи ОСОБА_1, який надає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується стаж роботи на посаді судді, стаж роботи в органах внутрішніх справ, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання, період проходження строкової військової служби.

Таким чином, загальний стаж роботи судді Ревуцького Сергія Івановича, що дає йому право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 26 років 08 місяців 20 днів, що неправомірно не враховано відповідачем при призначенні позивачу довічного грошового утримання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотка від суддівської винагороди, виходячи лише із стажу роботи на посаді судді, без врахування стажу роботи в органах внутрішніх справ, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі на денній формі навчання, періоду проходження строкової військової служби, є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання відповідача на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 року №2, якою передбачено, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою, є помилковою, оскільки присуджуючи судові витрати в розмірі 1280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд керувався частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що стягненню підлягають всі здійснені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим