Справа № 554/1038/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.03.2017 Справа № 554/1038/17
Справа № 554/1038/17
Провадження № 2-а/554/192/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Полтаві лейтенанта полоіції ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення штрафу та закриття провадження по справі,

в с т а н о в и в :

10 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 2 лютого 2017 року відповідно до постанови серії РО № 700699 Відповідачем він на підставі ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, 36 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що близько 16 год. 35 хв., цього дня він керував транспортним засобом «ЗАЗ 110557» д. н. з. ВІ 7261 ВО та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «в» та 2.1 «г» Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

Не оспорюючи факту вчинення інкримінованих йому правопорушень, позивач наголосив на недодержанні відповідачем вимог КУпАП при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та винесенні оскаржуваної постанови, в звязку з чим вважає її незаконною та просить скасувати, закривши при цьому справу про вчинення ним адміністративного правопорушення за відсутності його події і складу.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 та представник третьої особи заперечували проти задоволення позовних вимог, наголошуючи, що позивач дійсно вчинив інкриміновані йому дії та у повній відповідності з законом був притягнутий до адміністративної відповідальності, в звязку з чим постанову про це вважають законною та обґрунтованою, а твердження останнього надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, обєктивно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії РО № 700699від 2 лютого 2017року (а. с. 3) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, 36КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. п. 2.3 «в» та 2.1 «г» Правил, копію якої він в той же день отримав.

Під час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_6 інспектор патрульної поліції, яка разом з Відповідачем виявила факт порушення Правил позивачем, підтвердила цей факт, наголосивши на тому, що останній дійсно допустив таке порушення за обставин, викладених в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.

Крім її показань та констатації факту порушення позивачем вимог Правил, викладених в оскаржуваній постанові, його винуватість у цьому під час розгляду справи в суді було підтверджено також в ході перегляду відеозапису зупинення порушника, розяснення йому його процесуальних прав та винесення постанови, із якої слідує, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 та був зупинений відповідачем за те, що не був привязаний ременем безпеки, після чого не надав відповідачу на законну вимогу поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Суд критично оцінює його твердження про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та про що стверджує в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як такі, що не відповідають дійсності. Зокрема, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач нібито не міг бачити, що він не привязаний ременем безпеки, а тому зупинку його автомобіля здійснив незаконно, в звязку з чим і послідуючі вимоги про надання поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») також є незаконними.

Дослідженими в суді доказами цей факт свого підтвердження не знайшов, а, навпаки, було встановлено, що поліса позивач працівникам поліції не надав.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованих йому порушень Правил та законності притягнення його відповідачем до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, на які він вказує, оскільки як аналіз доказів, досліджених в суді, так і сам зміст, викладених ним порушень в його інтерпретації правових норм, свідчить про їх відсутність.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, 36КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону за найбільш тяжке правопорушення, а тому постанова про це є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Щодо вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її субєктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Однак, обовязковою умовою здійснення такого захисту судом є обєктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують прав позивача.

Суд констатує, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись статтями 6-14, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів із дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлений 22 березня 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко