Справа № 809/803/17
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2017 р. Справа № 809/803/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Цугорки Н.І.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення № від 03.04.2017, вимоги про сплату боргу №Ю- та рішення № від 22.05.2017,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення № від 03.04.2017, вимоги про сплату боргу №Ю- та рішення № від 22.05.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, викладені в акті планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер", є необґрунтованими, оскільки за результатами господарської діяльності позивача та відображенням її у бухгалтерському обліку, позивач не має заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, внаслідок чого рішення № від 03.04.2017, вимога про сплату боргу №Ю- та рішення № від 22.05.2017, винесені за результатами перевірки, а також адміністративного оскарження, підлягають до скасування.

Представники позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в адміністративному позові. Суду пояснили, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації виду оплати праці встановлено, що з 1 січня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами ставки єдиного внеску, встановлені частиною пятою статті 8 та статтею 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому та третьому пункту 1 частини першої статті 4 та статті 10, застосовуються з коефіцієнтом 0,4 (крім виключень, передбачених цією частиною) у випадку, за умови виконання певних умов. Даним правом скористався позивач. Проте, при поданні звітності за січень 2015 року позивач не мав змоги відобразити застосування та розрахунок коефіцієнта у звіті, який подавався в електронному вигляді до контролюючого органу, у звязку з відсутністю на той момент законодавчо затвердженої форми звітності. У вказаному звіті в графі 7.4 позивачем зазначено про те, що сума по єдиному соціальному внеску в розмірі 80 322, 08 грн. подана без врахування понижуючого коефіцієнта. Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" у звіті за лютий 2015 року ставку єдиного соціального внеску за січень 2015 року відкореговано з врахуванням понижуючого коефіцієнта, а тому за січень 2015 року позивачем сплачено до бюджету суму єдиного соціального внеску в розмірі 39 600 грн. Однак, при проведенні перевірки, та за результатами адміністративного оскарження вищевказане контролюючим органом взято до уваги не було, внаслідок чого винесено спірні оскаржувані рішення. Позов просили задовольнити повністю.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав. Суду пояснив, що відповідальним за правильність заповнення звіту по єдиному соціальному внеску є страхувальник. При поданні звітності за січень 2015 року позивачем самостійно визначено суму єдиного внеску в розмірі 80 322, 08 грн. Понижуючий коефіцієнт у відповідності до вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціальне страхування та легалізації фонду оплати праці ним не застосовувався. За лютий 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" відображено суму зменшення єдиного внеску за попередній місяць в розмірі 41297,42 грн. Однак, якщо в попередньому періоді коефіцієнт не був застосований, перерахунок єдиного внеску за минулий період з метою застосування понижуючого коефіцієнта законодавством не передбачено. В результаті чого, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" порушено порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за лютий 2015 року та порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування протягом визначених строків. У звязку з вищенаведеним, Головним управління ДФС в Івано-Франківській області винесені оскаржувані рішення, які прийняті у відповідності до норм чинного законодавства. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" зареєстроване юридичною особою, що підтверджується копією витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24.05.2017 (а.с. 105 - 107).

Крім того, позивач перебуває на податковому обліку у Долинській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків і єдиного внеску.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016.

За результатами перевірки складено акт за № 143/09-19-14-01/37042732 від 13.03.2017, яким встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" порушено: п.8 ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в результаті чого недотримано терміну сплати самостійно визначеного грошового зобовязання по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування протягом визначених строків в сумі 39 116,90 грн.; Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в результаті чого за лютий 2015 року занижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 41 297,42 грн. (а.с. 12-50).

На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем винесено наступні рішення: вимогу про сплату боргу від 03.04.2017 за № Ю-, згідно якої сума недоїмки зі сплати єдиного внеску складає 41 297, 42 грн.; рішення за № НОМЕР_1 від 03.04.2017 про застосування штрафних санкції по єдиному внеску в розмірі 7 940,73 грн.; рішення за № НОМЕР_2 від 03.04.2017 про застосування штрафних санкції по єдиному внеску в розмірі 20 648,71 грн.

Не погоджуючись з даними рішеннями, позивач оскаржив їх до Державної фіскальної служби України (а.с. 67 - 80).

За результатами розгляду скарги, рішенням Державної фіскальної служби України за № 3258/6/09-99-11-02-02-25 від 28.04.2017 рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 03.04.2017 № НОМЕР_1 залишено без змін, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2017 № Ю- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.04.2017 № НОМЕР_2 скасовано. Зобов'язано Головне управління ДФС в ОСОБА_1 - Франківській області винести та направити нові вимогу та рішення, згідно вимог чинного законодавства.

У звязку із вищенаведеним, відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу №Ю- від 22.05.2017, згідно якої сума недоїмки зі сплати єдиного внеску складає 41 297, 42 грн. та рішення за № від 22.05.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску 20 648, 71 грн. (а.с. 9, 11).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи від 04.07.2013 до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Податкового кодексу України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст. 1 Закону).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (абзац 1 ч. 4 ст. 25 Закону).

У відповідності до ч. 10 та ч. 11 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.(п.2 ч. 11 ст. 25 Закону).

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці від 28.12.2014 набрав чинності 01.01.2015, крім підпунктів 3, 5, 9 та 10 пункту 3 розділу I цього Закону, які набирали чинності з 1 квітня 2015 року.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці установлено, що з 1 січня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами ставки єдиного внеску, встановлені частиною пятою статті 8 та статтею 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому та третьому пункту 1 частини першої статті 4 та статті 10, застосовуються з коефіцієнтом 0,4 (крім виключень, передбачених цією частиною), у випадку, якщо платником виконуються одночасно такі умови:

1) загальна база нарахування єдиного внеску за місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід) та/або винагорода за цивільно-правовими договорами, в 2,5 рази або більше перевищує загальну середньомісячну базу нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік; або якщо загальна база нарахування єдиного внеску не перевищує в 2,5 рази, або більше загальну середньомісячну базу нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік, то платник замість коефіцієнту 0,4 застосовує коефіцієнт, що розраховується шляхом ділення загальної середньомісячної бази нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік на загальну базу нарахування єдиного внеску за місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід) та/або винагорода, за цивільно-правовими договорами (але в будь-якому випадку коефіцієнт не може бути менше 0,4);

2) середня заробітна плата по підприємству збільшилася мінімум на 30 відсотків у порівнянні з середньою заробітною платою за 2014 рік;

3) середній платіж на одну застраховану особу після застосування коефіцієнта складе не менше ніж 700 гривень;

4) середня заробітна плата по підприємству складе не менше трьох мінімальних заробітних плат.

Таким чином, з 01.01.2015 даним Законом надано можливість роботодавцям зменшити навантаження на фонд оплати праці, зокрема легалізації фонду оплати праці та зменшення діючої ставки єдиного внеску при дотриманні певних умов, а саме п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення ОСОБА_3 України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці передбачає, що платникам, зазначеним в абзацах 2 і 3 п. 1 ч.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування надається право на застосування понижуючого коефіцієнта.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" скористалося правом, наданим вищевказаними нормативно-правовими актами щодо застосування понижуючих коефіцієнтів до ставки єдиного внеску, про що свідчить копія розпорядження позивача (а.с. 87).

Під час проведення відповідачем планової виїзної документальної перевірки позивача, а також представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалося право позивача на застосування в 2015 році понижуючого коефіцієнта ставки єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Судом встановлено, що позивачем в електронному вигляді подавалися звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до контролюючого органу за період з січеня по березень 2015 року.

Як вбачається з вищевказаних звітів, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" визначило за січень 2015 року суму єдиного внеску в розмірі 80 322, 08 грн., за лютий 2015 року 2 285, 96 грн., березень 2015 року 57 284, 23 грн. (а.с. 90-91, 94 95, 98 - 99).

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" не мало змоги відобразити застосування та розрахунок понижуючого коефіцієнта у Звіті за січень 2015 року, який подавався в електронному вигляді до контролюючого органу, у звязку з відсутністю на той момент законодавчо затвердженої форми звітності. При складанні Звіту за січень 2015 року сума єдиного внеску була автоматично розрахована за існуючими алгоритмами та перераховувалися без застосування понижуючого коефіцієнту.

В пункті 7.4 Звіту за січень 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" зазначено, що даний Звіт заповнено без врахування понижуючого коефіцієнта.

При цьому, як зазначає позивач, при виправленні помилок у звітності з єдиного внеску, останній керувався розділом V Порядку Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Форма самої таблиці 1 додатка 4 не має уточнюючої чи скасовуючої або нової звітної форми, виправляються помилки у таблиці 1 додатка 4 в тому звітному періоді (місяці), у якому їх було виявлено.

Відтак, позивачем при поданні звітності за лютий 2015 року у таблиці 1 додатка 4 рядка 7 було зменшено суму єдиного внеску за січень 2015 року в сумі 41 297, 42 грн.

Суд зазначає, що станом на дату формування та подання звітності, версія програмного забезпечення за допомогою якого позивач здійснює оформлення та передачу звітності до контролюючого органу в електронній формі не була адаптована до нововведень, передбачених законодавством, та виключала можливість коригування звітів в електронній формі, що унеможливило відображення використаного Товариством права на застосування понижуючого коефіцієнта за січень 2015 року у електронному порядку, хоча усі умови для його використання позивачем виконано.

Зазначене призвело до відображення невірних даних, які спочатку були внесені у Звіт за січень 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер", та як наслідок виникнення помилкової недоїмки на особовому рахунку підприємства, оскільки за січень 2015 року сума єдиного соціального внеску в розмірі 39 600 грн. була правомірно розрахована позивачем за новим алгоритмом на підставі п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці та сплачена згідно встановлених строків, що підтверджується платіжними дорученнями за № 521 від 23.01.2015 та за № 524 від 09.02.2015 (а.с. 101 - 102).

В подальшому Державною фіскальною службою України в листі розясненні від 06.03.2015 за № 7689/7/99-99-17-03-01-17, яке підлягало використовуванню в роботі та доведенню до відома платників єдиного соціального внеску, проінформувала про покрокове формування та подання Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на період до внесення змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 № 1628/24160.

Абзацами першим та другим п. 46.6 ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування змінюються форми податкової звітності, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, який затвердив такі форми, зобов'язаний оприлюднити нові форми звітності.

До визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулося їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, яким затверджені форми звітності, зокрема, звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів.

Вказаний наказ Міністерства доходів і зборів України втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, яким затверджені нові форми звітності, зокрема, звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів.

Зазначене свідчить про те, що нові форми звітності, зокрема, звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів був затверджений тільки 14.04.2015.

При цьому, як вже зазначено судом, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці роботодавцям надано можливість зменшити навантаження на фонд оплати праці, зокрема легалізації фонду оплати праці та зменшення діючої ставки єдиного внеску при дотриманні певних умов з 01.01.2015.

Судом встановлено, що позивачем своєчасно подавалися звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів та своєчасно сплачувалися суми єдиного соціального внеску за січень та лютий 2015 року, з застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,4 ставки єдиного внеску, встановленого частиною пятою статті 8 та статтею 10 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому та третьому пункту 1 частини першої статті 4 та статті 10 Закону.

Об'єктом правопорушення, визначеного відповідачем є правовідносини щодо несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску. Однак, технічна неможливість відображення ставки єдиного соціального внеску із застосуванням понижуючого коефіцієнта, яка виникла не з вини позивача, у звітах з єдиного внеску з юридичних осіб, не є правопорушенням у розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та не залежала від позивача, оскільки визначена Товариством з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" сума грошового зобов'язання перерахована до бюджету у визначений Законом строк та у повному обсязі.

Таким чином, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення № від 03.04.2017, вимоги про сплату боргу №Ю- та рішення № від 22.05.2017 підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи дане положення, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" 1600 грн. сплаченого ним судового збору.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 03.04.2017, вимогу про сплату боргу №Ю- та рішення № від 22.05.2017.

Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Партнер" () 1600 (одна тисяча шістсот) грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 27.06.2017.