Справа № 823/5458/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2017 р. м. Київ К/800/13250/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,
суддів:Загороднього А.Ф.,Іваненко Я.Л.,
при секретарі - Крапивка Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, треті особи: Черкаська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, Виконавча дирекція відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Черкаси про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року, -

у с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, треті особи: Черкаська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України, Виконавча дирекція відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Черкаси (далі - УМВС, Профспілка, відділення Фонду відповідно) в якому просив: зобов'язати відповідача скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 та внести зміни до акту розслідування Н-5, що був складений на підставі наказу від 2 жовтня 2015 року № 1873; зобов'язати УМВС поставити на облік нещасний випадок, який стався під час проведення навчальних стрільб (далі - нещасний випадок).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В свою чергу, пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як убачається зі справи, що розглядається, оспорюваний акт Н-5 складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку, яка не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві та склала відповідний акт, відтак він не може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Одночасно, колегія суддів дійшла висновку про неналежність розгляду в порядку адміністративного судочинства позовних вимог про зобов'язання відповідача скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-1 та поставити на облік нещасний випадок, оскільки вчинення таких дій також не пов'язано з виконанням УМВС владних управлінських функцій на основі законодавства.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яки висловлена ним у постанові від 26 квітня 2016 року (справа № 21-404а16).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

За правилами частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також, на виконання вимог частини 2 цієї ж статті колегія суддів роз'яснює позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.І. Мойсюк

Судді: А.Ф. Загородній

Я.Л. Іваненко