Справа № 802/843/17-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 червня 2017 р. Справа № 802/843/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка І.В.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Нападівське"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Нападівське" (далі ПОСП "Нападівське", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі ГУ ДФС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки акта перевірки з питань дотримання позивачем податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських операцій з приватним підприємством "ОСОБА_5 Дістрібюшин" (далі - ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин") за період з 01.02.2016 по 31.03.2016 про фіктивність господарських операцій між ПОСП "Нападівське" та ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин", покладені в основу прийняття оскаржуваного рішення, є необґрунтованими, оскільки спростовуються документами первинного бухгалтерського обліку, які надавались контролюючому органу до перевірки.

Відтак, прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення, на переконання позивача, є протиправними та підлягає скасуванню.

Позивач також зазначає, що вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №201/4704/16-к, на який посилається відповідач, не є безумовним доказом, що підтверджує фіктивність операцій між ПОСП "Нападівське" та ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин", оскільки у вказаній кримінальній справі не досліджувалось питання реальності господарських операцій цих підприємств.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просили су задовольнити позов повністю.

Представники відповідача позов не визнали, з підстав зазначених в письмових запереченнях, обґрунтовуючи свою позицію правомірністю прийняття оскаржуваного рішення. Вказали, що господарські відносини позивача з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" носять фіктивний характер та позбавлені господарської мети і вчинені з метою мінімізації податкового зобовязання, що підтверджується вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №201/4704/16-к.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив, що 18.01.2017 ГУ ДФС у Вінницькій області надіслало ПОСП "Нападівське" запит про надання інформації за №68/10/02-32-14-04, яким позивача було зобов'язано надати копії належним чином завірених первинних документів, які підтверджують оформлення придбання у ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" кормів для сільськогосподарських тварин. У відповіді на вказаний запит № 56 від 13.02.2017 позивач повідомив, що 05.02.2016 з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" було укладено договір поставки № 05/02-16 на закупку кормів для сільськогосподарських тварин, відповідно до якого у лютому, березні 2016 року від ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" ПОСП "Нападівське" отримало корма для тварин та провело за вказану поставку розрахунок. На підтвердження зазначеного позивач надав копії таких документів: договір поставки №05/02-16 від 05.02.2016; видаткові накладні: №126 від 09.02.2016; № 226 від 29.02.2016; № 348 від 28.03.2016; №347 від 28.03.2016; товарно-транспортні накладні: №9/02 від 9.02.2016; №29/02 від 29.02.2016; №28/03 від 28.03.2016; № 28/03 від 28.03.2016; рахунки на оплату: №134 від 09.02.2016; №211 від 29.02.2016; №369 від 28.03.2016; №370 від 28.03.2016; посвідчення якості: №8/02-3 від 8.02.2016; №28/02-3 від 28.02.2016; №26/03-3 від 26.03.2016; №26/03-5 від 26.03.2016; банківські виписки: № ПР 0000038 від 09.02.2016; № ПР 0000039 від 10.02.2016; № ПР 0000062 від 29.02.2016; № ПР 0000094 від 28.03.2016; акти звірки взаємних розрахунків з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин"; податкові накладні: №45 від 9.02.2016; № 151 від 29.02.2016; №127 від 28.03.2016; №128 від 28.03.2016.

Наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 24.03.2017 № 391 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ПОСП "Нападівське" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" за період з 01.02.2016 по 31.03.2016 з 10.04.2017 тривалістю 5 робочих днів.

Копія вказаного наказу та повідомлення про проведення перевірки від 24.03.2017 № 79 були направлені позивачу, що підтверджується останнім.

На підставі наказу від 24.03.2017 № 391 у період з 10.04.2017 по 14.04.2017 головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок платників основних галузей економіки та перевірок інших галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_4 провів позапланову невиїзну документальну перевірку ПОСП "Нападівське" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" за період з 01.02.2016 по 31.03.2016.

За результатами перевірки складений акт від 24.04.2017 №315/1401/20105221, у якому зафіксовано порушення позивачем пп.198.1, 198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в звязку з чим завищено: від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду по рядку 19 Податкової декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування) за березень 2016 року на суму 106727 грн.; суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по рядку 21 Податкової декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування) за березень 2016 року на суму 106727 грн.

На вказаний акт перевірки позивач відправив на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області заперечення від 05.05.2017 №126/1, які залишені без задоволення, а акт перевірки без змін, про що ПОСП "Нападівське" повідомлено листом від 15.05.2017 №1468/10/02-32-14-01.

На підставі висновків акта перевірки від 24.04.2017 №315/1401/20105221 ГУ ДФС у Вінницькій області прийняла податкове повідомлення-рішення від 17.05.2017 №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 106727 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходив з такого.

У статті 198 ПК (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 98 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 ПК визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Для визначення належного виконання платником податку обов'язку щодо формування показників податкової звітності, судом має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентом реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем придбаної у зазначених контрагентів продукції, тощо.

При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. І навпаки, навіть за умови наявності формально складених документів в підтвердження господарської операції, реальність такої господарської операції повинна досліджуватися в сукупності із фактичним рухом товарів між її учасниками, та зміною їх майнового складу.

Надаючи правову оцінку господарським взаємовідносинам позивача з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн", які, на думку відповідача, мають фіктивний характер, суд зазначає наступне.

Так, для підтвердження правомірності відображення у податковому обліку господарських операцій з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин" позивач надав суду договір поставки від 05.02.2016 № 05/02-16 видаткові накладні: №126 від 09.02.2016; № 226 від 29.02.2016; № 348 від 28.03.2016; №347 від 28.03.2016; товарно-транспортні накладні: №9/02 від 9.02.2016; №29/02 від 29.02.2016; №28/03 від 28.03.2016; № 28/03 від 28.03.2016; рахунки на оплату: №134 від 09.02.2016; №211 від 29.02.2016; №369 від 28.03.2016; №370 від 28.03.2016; посвідчення якості: №8/02-3 від 8.02.2016; №28/02-3 від 28.02.2016; №26/03-3 від 26.03.2016; №26/03-5 від 26.03.2016; банківські виписки: № ПР 0000038 від 09.02.2016; № ПР 0000039 від 10.02.2016; № ПР 0000062 від 29.02.2016; № ПР 0000094 від 28.03.2016; акти звірки взаємних розрахунків з ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшин"; податкові накладні: №45 від 9.02.2016; № 151 від 29.02.2016; №127 від 28.03.2016; №128 від 28.03.2016.

Як видно із умов договору поставки №05/02-16 від 05.02.2016, ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" - "Постачальник", в особі директора ОСОБА_6, з однієї сторони, та ПОСП "Нападівське" - "Покупець", в особі директора ОСОБА_7, з іншої сторони, уклали даний Договір відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити Товар у кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами поставки відповідно до умов даного Договору на підставі Сецифікації та/або накладних, які є невідємними частинами даного Договору.

ПОСП "Нападівське" відображено придбання за період з 01.02.2016 по 31.03.2016 товарів (шрот соняшниковий, пивна дробина суха) від "Постачальника" ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" на загальну суму 640364,0 грн., в т.ч. ПДВ 106727 грн. (бухгалтерські проводки за лютий та березень 2016 року: Д-т рах. 208 "Матеріали сільськогосподарського призначення" К-т рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" - 533636,67 грн.; Д-т рах. 644.2 "Неодержані податкові накладні"; К-т рах. 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" - 106727,33 грн.) відповідно до документів: видаткової накладної № 126 від 09.12.2016 на суму 232848,00 грн., в тому числі ПДВ 38808,00 грн.; товарно-транспортної накладної №9/02 від 09.02.2016; посвідчення якості № 8/02-3 від 08.02.2016; видаткової накладної № 226 від 29.02.2016 на суму 112322,00 грн., в тому числі ПДВ 18720,33 грн.; товарно-транспортної накладної №29/02 від 29.02.2016; посвідчення якості № 28/02-3 від 28.02.2016; видаткової накладної № 347 від 28.03.2016 на суму 125244,00 грн., в тому числі ПДВ 20874,00 грн.; товарно-транспортної накладної №28/03 від 28.03.2016; посвідчення якості №26/03-5 від 26.03.2016; видаткової накладної № 348 від 28.03.2016 на суму 169950,00 грн., в тому числі ПДВ 28325,00 грн.; товарно-транспортної накладної №28/03 від 28.03.2016; посвідчення якості №26/03-3 від 26.03.2016.

Як доказ перерахування на розрахунковий рахунок ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" () кошти в сумі 640364,0 грн. ПОСП "Нападівське" надало виписки банку:

від 09.02.2016 на суму 210000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 35000,00 грн. (призначення платежу: за шрот соняшниковий згідно рахунку №134 від 09.02.2016);

від 29.02.2016 на суму 112322,00 грн., в т.ч. ПДВ - 18720,33 грн. (призначення платежу: за пивна дробина суха згідно рахунка №211 від 29.02.2016);

від 10.02.2016 на суму 22848,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3808,00 грн. (призначення платежу: за шрот соняшниковий згідно рахунка №134 від 09.02.2016);

від 28.03.2016 на суму 125244,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20874,00 грн. (призначення платежу: за пивна дробина суха згідно рахунку №370 від 28.03.2016);

від 28.03.2016 на суму 169950,00 грн., в т.ч. ПДВ - 28325,00 грн. (призначення платежу: за шрот соняшниковий згідно рахунку №369 від 28.03.2016).

Під час дослідження обставин господарських операцій позивача із ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" суд бере до уваги, що усі документи від імені останнього (договір поставки, специфікації, видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, посвідчення якості) підписані директором ОСОБА_6

Поряд із цим, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2016 (набрав законної сили 23.05.2016) по кримінальному провадженню №0000016 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України, а саме: у фіктивному підприємництві, тобто придбанні субєкта підприємницької діяльності - ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" (), без мети здійснення підприємницької діяльності.

У вказаному рішенні зазначено, зокрема, що громадянин ОСОБА_6 (уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не працюючий), в порушення вимог ст.ст. 81, 87, 89 Цивільного кодексу України, ст.ст. 56, 57, 62, 79, 80, 89 Господарського кодексу України та ст.ст. 8, 24 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-ІV від 15.05.2003, у квітні 2014 року у невстановленому місці погодився на пропозицію невстановлених слідством осіб створити ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" (), з метою прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб, не маючи при цьому наміру фактичного здійснювати підприємницьку діяльність

Відповідно до частини 1 ст. 205 КК України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб'єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності

Відповідно до частини 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 цієї статті визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини четвертої статті 72 КАС вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За встановлених у вироку суду обставин вбачається, що підприємство-контрагент позивача зареєстровано на підставну особу, яка не мала наміру та не здійснювали фактичної господарської діяльності (дій) та будь-яких операцій від імені вказаного контрагента, свої повноваження як керівник вказаний громадянин не реалізовував, договори та первинні документи не складав та не підписував.

В даному випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цих підприємств. При цьому номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені підприємства та відсутні відомості щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені підприємства.

Виходячи з обставин, встановлених у вироку суду, підприємство-контрагент створювалось та діяло з метою прикриття незаконної діяльності, є фіктивним підприємством.

Виписані невстановленими особами від імені контрагенту податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду України від 05.03.2012 року у справі № 21-421а11, від 22.09.2015 у справі № 21-887а15, від 24.05.2016.

Крім того, за правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 12.01.2016 у справі за позовом Науково-виробничого приватного підприємства "Пласт" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин, із урахуванням правових позицій Верховного Суду України, підписання від імені ПП "ОСОБА_5 Дістрібюшн" документів невстановленою особою вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів для цілей формування даних бухгалтерського та податкового обліку та, в сукупності, відповідно свідчить про відсутність підстав для формування спірних сум податкових вигод, що, у свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість висновків відповідача та оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що контролюючим органом доведено факт правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є субєктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович