Справа № 308/11602/16-а
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леміш О.М , при секретарі судового засідання Химинець О.Я., за участю позивача ОСОБА_1Ф розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП у м. Ужгороді та м. Мукачево ДПП, поліцейський СР ПП №3 Ужгородський РВП Ужгородського ВП старший лейтенант ОСОБА_2С про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до УПП у м. Ужгороді та м. Мукачево ДПП, поліцейський СР ПП №3 Ужгородський РВП Ужгородського ВП старший лейтенант ОСОБА_2С про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов позивач мотивував тим, що 03.01.2016 року о 17 годині 30 хвилин він керував транспортним засобом марки «Hyundai-Accent» д.н.з.А04427ВВ. В населеному пункті с.Лінці по вул.Центральна , позивач здійснив зупинку на вимогу працівника поліції ОСОБА_2

Йому не було повідомлено про причину зупинки, працівник поліції запропонував пред'явити водійські права. Оскільки працівник поліції був без нагрудного знака, спеціального жетона, його службовий автомобіль не мав розпізнавальних знаків та маячків, знаходився у темному неосвітленому місці, у нього виникли сумніви, щойого зупинив саме працівник поліції. Позивач зі своїм батьком зателефонував на «102». Після чого, приїхав наряд патрульної поліції, працівникам якої він предявив водійські права і інші документи.

Тоді, старший лейтенант ОСОБА_2 без пояснень почав складати постанову в якій зазначив, що позивач під час руху транспортного засобу користувався засобами зв язку тримаючи їх у руках, а саме - розмовляв по мобільному телефону, чим порушив ГІДР України, про що складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення серії БР №265313 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Ніяких доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП немає, фото, відео, показів свідків. Він також пояснив поліцейському ОСОБА_2. що під час руху транспортного засобу не користувався мобільним телефоном і не зміг би цього зробити, оскільки він знаходився у його верхньому одязі на задньому пасажирському сидінні ліворуч. Тим більше 03.11.201 броку о 17:30 год. вже була темна пора доби і поліцейський фізично не міг бачи ти салон автомобіля.

Таким чином, позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення позивача , свідчення свідка ОСОБА_3 , який дав аналогічні пояснення які містяться в самому позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 03.01.2016 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_1Ф керував транспортним засобом марки «Hyundai-Accent» д.н.з.А04427ВВ.

В населеному пункті с.Лінці по вул.Центральна , позивач здійснив зупинку на вимогу працівника поліції ОСОБА_2

Старшим лейтенантом ОСОБА_2 було складено постанову в якій було вказано , що позивач під час руху транспортного засобу користувався засобами зв" язку тримаючи їх у руках, а саме - розмовляв по мобільному телефону, чим порушив ПДР України, постанова серії БР №265313 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, судом встановлено, що при винесенні постанови позивачу не було повідомлено про причину зупинки, працівник поліції , який запропонував пред'явити водійські права був без нагрудного знака, спеціального жетона, його службовий автомобіль не мав розпізнавальних знаків та маячків, знаходився у темному неосвітленому місці.

Враховуючи наведені порушення інспектором, позивач зі своїм батьком зателефонував на «102». Після чого, приїхав наряд патрульної поліції, працівникам якої він предявив водійські права і інші документи.

Ніяких доказів про вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП матеріали справи не містять , немає, фото, відео, показів свідків.

Пояснення позивача з приводу правопорушення інспектором до уваги також не взято.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Українита ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1.Правил дорожнього рухуці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності дост. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються принагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин в їх сукупності.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 62 Конституції України визначає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов'язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Як встановлено з матеріалів справи, при винесенні постанови інспектор не дав належної оцінки і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, не прийняв до уваги усі пояснення водія ОСОБА_1Ф щодо відсутності його вини у вчиненні правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що за наведених обставин оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а тому позов слід задовольнити і скасувати постанову за якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1Ф за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Керуючись ст.ст.69 - 71,160 - 163,167,171-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 289, 293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 265313 від 03.11.2016 року за якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі - закрити .

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.М Леміш