Справа № 607/6358/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2017 Справа №607/6358/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: ОСОБА_3 патрульної поліції в м. Тернополі ДПП

про: визнання дій інспектора протиправними, та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідачів ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Тернополі ДПП про визнання дій інспектора протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 597114 від 17 травня 2017 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Тернополі ОСОБА_4 серії АР № 597114 від 17.05.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови гр. ОСОБА_2 17 травня 2017 року о 16 год. 16 хв. керувавши автомобілем НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Руська, під час зміни напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає, що штраф на нього накладений безпідставно.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 597114 від 17 травня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Також пояснив суду, що рухався автомобілем по вул. Руська в м. Тернополі та направлявся в сторону масиву «Дружба», на смузі руху з правої сторони, по якій він рухався, був припаркований транспортний засіб, який заважав здійснювати рух прямо, у звязку із чим, він включив лівий поворот на перестроївся в ліву смугу руху для того щоб обїхати перешкоду.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, оскільки він 17 травня 2017 року о 16 год. 16 хв. керувавши автомобілем НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Руська, під час зміни напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України. Крім того, як доказ вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення долучає аудіовізуальний диск.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Тернополі ОСОБА_4 серії АР № 597114 від 17.05.2017 року на позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 17 травня 2017 року о 16 год. 16 хв. керувавши автомобілем НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Руська, під час зміни напрямку руху не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Частиною 2 ст.122 КУпАП, серед іншого передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обовязку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Так, з наявних у суду матеріалів, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що ОСОБА_2 порушено п.9.2 «б» ПДР України, відповідачем надано суду в якості доказу вчинення останнім правопорушення аудіовізуальний диск на якому мітяться записи з місця розгляду субєктом владних повноважень адміністративної справи.

Оглянувши у судовому засіданні відеозаписи з камери нагрудного реєстратора поліцейського, та реєстратора встановленого у автомобілі, вбачається, що ОСОБА_2 рухався в правій смузі руху своїм транспортним засобом в м. Тернополі по вул. Руська, та направлявся в сторону масиву «Дружба». Вподальшому він здійснив перестроювання у ліву смугу руху, для того щоб обминути перешкоду, а саме припаркований автомобіль із правої сторони смуги по якій рухався ОСОБА_2, при цьому останній не увімкнув світлового покажчика повороту відповідного напрямку. Тому заперечення позивача щодо не порушення ним ПДР, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Крім цього ОСОБА_2 просить визнати дії працівника поліції протиправними, однак суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, оскільки при виявленні адміністративного правопорушення та розгляду справи, поліцейський керувався виключно нормами Закону в межах своїх повноважень, без порушень прав особи, що також підтверджується оглянутим у судовому засіданні відеозаписом.

Так, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак суд враховує те, що діями позивача ОСОБА_2 не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, тому приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе скасувати постанову та звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На підставі наведеного, керуючисьст.ст.22, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 128, 158, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 597114 від 17.05.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_6