Справа № 379/772/17
Суддя: Потеряйко С. А.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/772/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.

за участю секретаря: Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання відмови незаконною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просить суд визнати відмову Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 09.06.2017 № 296/111-1 у призначенні з 14.01.2017 року пенсії по втраті годувальника в розмірі відшкодування фактичних збитків за померлого чоловіка ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з аварією на ЧАЕС; зобов'язати відповідача призначити її з 14 січня 2017 року пенсію по втраті годувальника в розмірі відшкодування фактичних збитків за померлого чоловіка ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з аварією на ЧАЕС, що передбачено ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; допустити рішення до негайного виконання; стягнути на її користь з Державного бюджету України витрати по наданню правової допомоги по підготування адміністративного позову в розмірі 650 грн.; звільнити її від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлені належно, проте в прохальній частині позову зазначили про розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних матеріалів.

Відповідач подав до суду заперечення, де зазначив, що позов не визнає з підстав зазначених у запереченні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов'язана із Чорнобильською катастрофою, з 27.04.1989 року перебуває на обліку в Білоцерківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області (правонаступник УПФУ у Таращанському районі), з 09.10.1995 по 30.03.2017 отримувала пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 31.03.2017 року позивачу згідно її заяви від 31.03.2017 року було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2, який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті чоловіка, позивач звернулася до відповідача та надала пакет документів, необхідних для призначення її як дружині померлого пенсії по втраті годувальника.

Згодом, 15.03.2017 позивач отримала посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов'язана з Чорнобильської катастрофою НОМЕР_1, видане Київською ОДА.

Проте, згідно заяви позивача від 31.03.2017 пенсію по втраті годувальника позивачу було призначено з дати подання відповідного посвідчення, а саме з 31.03.2017.

В зв'язку з чим, позивач звернулася до відповідача письмовою заявою до відповідача про призначення її пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме з дня, що настає за днем смерті годувальника, а не з 31.03.2017.

Із письмової відповіді відповідача від 09.06.2017 за № 296/111-01 вбачається, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника саме з 14.01.2017, оскільки п. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так, померлий ОСОБА_2 перебував на обліку в УПФУ в Таращанському районі Київської область (правонаступником якого є відповідач) та отримував пенсію як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та мав 1 групу інвалідності, захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Експертним висновком № 2388 від 06.03.2017 Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України встановлено причинний зв'язок хвороби, що призвела до смерті в зв'язку дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Стаття 19 Конституції України чітко передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначені їй пенсії по втраті годувальника з дня, що настає за днем смерті, а саме з 14.01.2017, є таким, що прийняте поза межами повноважень та у спосіб, який не передбачений діючими Законами України, тобто таким, що суперечить ст. 19 Конституції України.

Оскільки вказане рішення, що не ґрунтується на вимогах законів України, порушує право позивача на пенсійне забезпечення по втраті годувальника, воно є протиправним.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника.

Враховуючи те, що відмова в призначені позивачу пенсії по втраті годувальника вчинена з підстав, які не передбачені Законами України, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом задоволення адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 11, 17-19, 41, 71, 72, 79, 86, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 09.06.2017 за № 296/111-1 щодо призначення ОСОБА_1 з 14.01.2017 пенсії по втраті годувальника в розмірі відшкодування фактичних збитків за померлого чоловіка ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з аварією на ЧАЕС.

Зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 з 14.01.2017 пенсію по втраті годувальника в розмірі відшкодування фактичних збитків за померлого чоловіка ОСОБА_2, смерть якого пов'язана з аварією на ЧАЕС.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

ГоловуючийС. А. Потеряйко