Справа № 810/1703/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1703/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №125110010/2015/010193/2 від 17.11.2015 року, №125110010/2015/010192/2 від 17.11.2015 року, №125110010/2015/010196/2 від 19.11.2015 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №125110010/2015/010193/2 від 17.11.2015 року, №125110010/2015/010192/2 від 17.11.2015 року, №125110010/2015/010196/2 від 19.11.2015 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанціїта ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (ідентифікаційний код юридичної особи 32294926, місцезнаходження юридичної особи: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5) є юридичною особою, зареєстроване 02 грудня 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №087657 (т.2, а.с.93).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (Покупець) та Iceland Seafood ehf (Продавець) укладено Контракт №456-S від 25.12.2013 року (далі - контракт), пунктом 1.1 якого встановлено, що продавець продає, а покупець купує продукцію, далі по тексту "товар", в асортименті, кількості, по цінам, відповідно до інвойсів, які є невід'ємною частиною даного контракту (т.1, а.с.216-220).

Згідно з п. 2.1 Контракту ціни на товар встановлюються в інвойсах на кожну партію товару. Інвойси на кожну партію товару виписуються не раніше ніж за 5 днів до поставки товару. Ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочного упакування, маркування, навантаження, витрати по митному оформленню вантажу в країні Продавця.

Загальна сума контракту складає 1 800 000,00 дол. США (п. 2.3 Контракту).

Згідно з п. 3.1. Контракту всі ціни на даному Контракту, як і умови поставок здійснюються на умовах CIF/FCA Клайпеда, Литва, згідно Incoterms 2010.

Кількість товару, що підлягає поставці, визначається щомісячно. Поставка товару здійснюється протягом 3-4 тижнів після розміщення письмової заявки Покупця, згідно підтвердженої Постачальником дати поставки (п.3.2 Контракту).

Згідно п. 3.3. Контракту місцем доставки товару визначено Київську регіональну митницю, митний пост "Київ-Західний", місто Київ, вулиця Велика Кільцева, 4.

Пунктом 5.1 Контракту встановлено, що право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент переходу ризиків на товар відповідно до умов поставки, пункт 3.1 Контракту.

Згідно з пунктом 7.1 Контракту продавець відповідно до умов поставки згідно Контракту не несе відповідальність за транспортування товару до пункту призначення. При цьому продавець зобов'язується підготувати та передати в оговорені строки транспортному агенту покупця товар та забезпечити при поставці наступні документи: - інвойс (6 екзмеплярів), пакувальний лист (6 екзмеплярів), сертифікат якості (1 екзмепляр), сертифікат походження товару (1 екзмепляр), ветеринарний сертифікат (1 екземпляр). Продавець зобов'язується письмово підтвердити факт поставки по факсу/електронній пошті покупцю в день поставки, відправлення реліза.

Відповідно до п. 8.1 Контракту платежі за товар, що постачається за даним Контрактом, будуть здійснюватись шляхом грошового переказу в доларах США на банківський рахунок Продавця таким способом: оплата проводиться через 45 календарних днів з дати інвойсу, згідно п. 2.1 Контракту та за умови надання повного комплекту документів, вказаних в розділі 7 Контракту.

Відповідно до пункту 12.8 Контракту останній діє до 31.12.2014 року, в тому випадку, якщо сторони в строк не менше ніж за 20 днів до закінчення строку дії даного контракту, не повідомлять одне одного про бажання розірвати договір, то останній вважається продовженим строком на 1 рік.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 14.08.2014 року до контракту №456-S від 25.12.2013 року сторони обговорили та дійшли згоди внести зміни в діючі умови контракту та викласти пункт 3.1 контракту в наступній редакції: "Всі ціни по даному Контракту, а також умови поставки розуміються на умовах: а) CIF/FCA/CFR Клайпеда, Литва, згідно Incoterms 2010; або б) FCA/ CIF Роттердам, Нідерланди, згідно Incoterms 2010; або CIF Одеса, Україна, згідно Incoterms 2010" (т.1, а.с.88).

Відповідно до додаткової угоди №5 від 05.12.2014 року до контракту №456-S від 25.12.2013 року сторони обговорили та дійшли згоди внести зміни в діючі умови контракту та викласти пункт 2.3 контракту в наступній редакції: "Загальна сума Контракту дорівнює сумі всіх інвойсів", п. 12.8 викласти в новій редакції: " 12.8 Контракт діє до 31.12.2016 року. В тому випадку, якщо сторони в строк не менше ніж за 20 днів до закінчення строку дії даного Контракту, не повідомлять одна одну про бажання розірвати Контракт, то останній вважається продовженим строком на один рік" та пункт 3.1 - "Продавець зобов'язується здійснити митне оформлення товару для експорту за власний рахунок" (т.1, а.с.89).

Перевезення товару здійснювалося перевізниками - Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕП" на підставі договору №24 про надання послуг по організації перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні і транспортно-експедиційному обслуговуванні від 13.03.2012 року та додаткових угод до нього та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сівертранс" на підставі договору №ЛОГ-72 від 02.11.2015 року про надання послуг по організації перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні і транспортно-експедиційному обслуговуванні.

Отримавши придбаний за названим Контрактом товар, а саме «риба свіжоморожена морська - скумбрія (Frozen Atlantic Mackerel/Scomber Scombrus) ціла, не патрана, не піддана тепловій та кулінарній обробці, без додання харчових добавок та приправ, не консервована», позивач для його декларування подав до Київської митниці ДФС наступні електронні митні декларації: № 125110010/2015/181145 від 19.11.2015 року (поставка - 456-198 відповідно до внутрішньої нумерації позивача) (т.1, а.с.195-196), № 125110010/2015/181110 від 17.11.2015 року (поставка - 456-199) (т.2, а.с.7-8), № 125110010/2015/181111 від 17.11.2015 року (поставка 456-200) (т.2, а.с.51-52).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме 1,35 USD/кг.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у митних деклараціях та картках відмови. Перелік наданих документів наведений у графі 44 митних декларацій із зазначенням кодів документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" від 20.09.2012 року № 1011.

До митної декларації № 125110010/2015/181110 від 17.11.2015 року: (2730) міжнародна автомобільна накладна (CMR) б/н від 13.11.2015 року; (3007) довідка про транспортні витрати №456-199 від 13.11.2015 року; (3105) Інвойс №SR000081 від 06.11.2015 року; (3004) рахунок-фактура, виставлений перевізником за надані послуги по договору перевезення вантажу №53 від 16.11.2015 року; (3530) Страховий поліс №6852 від 13.11.2015 року; (m 4103) додаткову угоду №4 від 14.08.2015 року до зовнішньоекономічного контракту №456-S від 25.12.2013 року; (m 4103) додаткову угоду №5 від 05.12.2014 року до зовнішньоекономічного контракту №456-S від 25.12.2013 року; (m 4104); зовнішньоекономічний контракт №456-S від 25.12.2013 року; (m 4103) договір перевезення №ЛОГ-72 від 02.11.2015 року; (5053) дублікат ветеринарного свідоцтва ЄРД-00 №207387 від 16.11.2015 року; (5503) інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю - відмітка на CMR (2730); (5504) інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю - відмітка на CMR (2730); (5508) інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю - відмітка на CMR (2730); (7011) сертифікат про походження товару IS- 006392- 1 від 09.11.2015 року; (9000) лист виробника товару б/н від 17.11.2015 року; (m9000) Генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013 року; (9000) заявка до договору перевезення№456-199 від 12.11.2015 року; (9000) сертифікат якості №SR000080 від 09.11.2015 року.

До митної декларації № 125110010/2015/181111 від 17.11.2015 року: (2730) міжнародна автомобільна накладна (CMR) б/н від 13.11.2015 року; (3007) довідка про транспортні витрати №456-200 від 13.11.2016 року; (3105) Інвойс №SR000082 від 06.11.2015 року; (3530) Страховий поліс №6853 від 13.11.2015 року; (m 4104); зовнішньоекономічний контракт №456-S від 25.12.2013 року; (m 4103) договір перевезення №ЛОГ-72 від 02.11.2015 року; (5053) дублікат ветеринарного свідоцтва ЄРД-00 №207387 від 16.11.2015 року; (5503) інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю - відмітка на CMR (2730); (5504) інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю - відмітка на CMR (2730); (5508) інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю - відмітка на CMR (2730); (7011) сертифікат про походження товару IS- 006392- 1 від 09.11.2015 року; (9000) лист виробника б/н від 17.11.2015 року.

До митної декларації № 125110010/2015/181145 від 19.11.2015 року додано: (2730) міжнародна автомобільна накладна (CMR) б/н від 16.11.2015 року; (3007) довідка про транспортні витрати №456-198 від 17.11.2016 року; (3105) Інвойс №SR000080 від 09.11.2015 року; (3004) рахунок-фактура, виставлений перевізником за надані послуги по договору перевезення вантажу №5623 від 18.11.2015 року; (3530) Страховий поліс №6090 від 17.11.2015 року; (m 4103, позначка m - наявний попередньо у митниці) додаткову угоду №4 від 14.08.2015 року до зовнішньоекономічного контракту №456-S від 25.12.2013; (m 4103) додаткову угоду №5 від 05.12.2014 року до зовнішньоекономічного контракту №456-S від 25.12.2013 року; (m 4104) зовнішньоекономічний контракт №456-S від 25.12.2013 року; (m 4103) договір перевезення №24 від 13.03.2012 року; (5503) інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю - відмітка на CMR (2730); (5504) інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю - відмітка на CMR (2730); (5508) інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю - відмітка на CMR (2730); (7011) сертифікат про походження товару IS- 006392- 1 від 09.11.2015 року (9000) лист виробника б/н від 17.11.2015 року; (m9000) Генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013 року; (d9000) додаток №1 від 26.06.2012 року до договору про перевезення №24 від 13.03.2012 року; (d9000) додаток №3 від 01.10.2014 року до договору про перевезення №24 від 13.03.2012 року; (d9000) додаток №4 від 02.02.2015 року до договору про перевезення №24 від 13.03.2012 року; (9000) заявка до договору перевезення№456-198 від 16.11.2015 року; (9000) сертифікат якості №SR000080 від 09.11.2015 року.

Під час розгляду митним органом документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за показником "митна вартість товару".

У зв'язку з цим декларант позивача 17.11.2015 року та 19.11.2015 року отримав від відповідача електронні повідомлення, в яких зазначено, що відповідно до частин 2 та 3 ст.53 МК України та спрацювання АСАУР до митних декларацій № 125110010/2015/181145 від 19.11.2015 року, №125110010/2015/181110 від 17.11.2015 року, № 125110010/2015/181111 від 17.11.2015 року необхідно надати (за наявності) такі додаткові документи: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (т.1, а.с.179, 181,183).

Листами декларанта позивача від 19.11.2015 року №2519 (т.1,а.с.202), від 17.11.2015 року №2490 (т.2, а.с.11), від 17.11.2015 року (т.2, а.с.55) до митних декларацій додано прайс-лист б/н від 19.10.2015 року та комерційну пропозицію б/н від 19.10.2015 року та зазначено, що оскільки п. 8.1 контракту №456-S від 25.12.2013 року передбачено, що оплата здійснюється через 45 календарних днів з моменту отримання товару, то надати випуску із бухгалтерської документації на даний момент декларант позивача надати не має можливості, а інші документи надати не має можливості, у зв'язку з їх відсутністю.

Також декларантом позивача до листа №2491від 17.11.2015 року додано рахунок-фактуру на перевезення №52 від 16.11.2015 року.

За результатами перевірки митних декларацій та додатково поданих документів, що підтверджують визначену митну вартість, Київська митниця ДФС (митний пост "Східний термінал") прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів №125110010/2015/010193/2 від 17.11.2015 року (поставка № 456-199); №125110010/2015/010192/2 від 17.11.2015 року (поставка № 456-200); № 125110010/2015/010196/2 від 19.11.2015 року (поставка № 456-198) (т.1, а.с.14-19).

Отже, митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 1,46 USD/кг.

Київською митницею ДФС в графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" всіх оскаржуваних у справі рішень зазначено, що метод за ціною договору не застосовується, тому що в наданих декларантом до митного оформлення основних та додаткових документах містяться розбіжності та не містяться всі відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, не виконання вимог статті 58 МКУ. Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується у зв'язку з відсутньою інформацією щодо вартості ідентичних, подібних товарів та невідповідності вимогам ст. 59-60 МКУ. Методи згідно зі статтями Митного кодексу України 62 та 63 не застосовуються у зв'язку з відсутньою інформацією щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервний метод був використаний відповідно до інформації, наявної у митного органу, а саме оформлення вантажу за МД №403000009/2015/9318 від 21.09.2015 року. Проведено процедуру консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до ст. 57, 59 МКУ. Рішення винесено з урахуванням термінів, передбачених ст. 53 та 255 МКУ. Перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визначена митним органом якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до митного органу вищого рівня або до суду відповідно до глави 4 МКУ.

17.11.2015 року та 19.11.2015 року відповідачем були винесені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125110010/2015/50151, №125110010/2015/50148, №125110010/2015/50149, про відмову у прийнятті митних декларацій позивача.

У зв'язку з відмовою Київської митниці ДФС у митному оформленні, позивач на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за новими митними деклараціями №125110010/2015/181154; №125110010/2015/181127; №125110010/2015/181126 (т.1, а.с.20-25).

Розмір переплати податків та зборів ТОВ "Фоззі-Фуд" після коригування митної вартості становив 49 414,46 грн.

Вважаючи, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Спірні правовідносини з питань державної митної справи відповідно до статті 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI регулюються Конституцією України, цим Кодексом, іншими законами України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правовими актами, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та іншими законодавчими актами.

Відповідно до вимог ст. 40 МК України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Митними процедурами вважаються операції, пов'язані із здійсненням митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Згідно з вимогами ст. 42 МК України митні органи самостійно визначають форму та обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи при здійсненні митного оформлення товарів.

Як убачається зі ст. 45 МК України, особи, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, зобов'язані подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Згідно із положеннями статей 49 і 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

В частині другій статті 53 Митного кодексу України наведено перелік документами, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьої цієї статті обумовлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) додатково визначені документи.

Вказані норми кореспондуються з пунктом 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, яким передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України ).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справах №21-127а15 та №21-53а15 (номери рішень в Єдиному державному реєстрі - 43831987, 43801781), яка підлягає обов'язковому врахуванню на підставі положень частини другої статті 161 та статті 244-2 КАС України.

Відповідно до статті VII пункту2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Відповідно до статті 320 Митного кодексу України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

За приписами частини другої статті 361 Митного кодексу України органи доходів та зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до них, а також обсягу митного контролю.

Обов'язковість застосування АСАУР передбачено також положеннями стандартних правил 6.3, 6.4, 6.9 Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18.05.73 року, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про приєднання України до протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур.

Пунктом 4.5.4 розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №631, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 1360/21672 (далі - Порядок 631) визначено, що при здійсненні митного оформлення МД виконується, зокрема, така митна формальність, як контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР).

Як вбачається із матеріалів справи, що у спірному митному оформленні, при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачем було проведено контроль із застосуванням АСАУР відповідно до статті 337 Митного кодексу України .

Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466) (далі - Порядок 684).

Відповідно до розділу 1 розділу IV Порядку 684 за результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей.

Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР містить відомості про: назву митної формальності; підрозділ/посадову особу - ініціатора включення митної формальності до переліку, прізвище, ініціали посадової особи, яка безпосередньо доповнила перелік; підстави включення митної формальності до переліку; вид митної формальності (обов'язкова, обов'язкова за умови, у разі потреби); повідомлення до митної формальності.

Відповідні коди містяться у класифікаторі митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011.

У постановах від 15.10.2013 року у справі № 21-270а13 та від 22.10.2013 року у справі № 21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що у результаті аналізу наданих декларантом документів для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів, митницею виявлені розбіжності.

Згідно пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 25.12.2013 № 456-S, для даної поставки передбачені умови поставки CIF/FCA Клайпеда (Литва). В інвойсах та у митних деклараціях зазначені умови поставки CIF Klaipedia (порт призначення). Декларантом включено до ціни товару транспортні витрати з місця навантаження (Клайпеда, Литва) до кордону та витрати страхування. Проте, до митної вартості не включені витрати на транспортування та витрати на страхування, розбіжності у числовому розмірі вартості товару.

Так, за умовами поставки, обов'язки продавця є виконаними, коли він доставив товар до міста Клайпеда. При цьому, за умовами пункту А.6 умов поставки CIF згідно Інкотермс, Продавець зобов'язаний нести витрати на транспортування та страхування товару до міста Клайпеда, які включаються до ціни товару. Однак, фактично ціна спірного товару, яка вказана у інвойсах, включає в себе лише вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, навантаження та митне оформлення в країні продавця, про що вказано у пункті 2 контракту від 25.12.2013 року № 456-S.

Таким чином, всупереч вказаним у контракті та спірних ЕМД умовам поставки CIF Klaipedia, до ціни товару не включено витрати на транспортування та страхування товару з Ісландії до міста Клайпеда (Литва), а отже заявлено неповну інформацію про ціну товару, що відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України унеможливлює застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідно до наданого страхового полісу від 21.10.2015 року № 6467 (додаток 3 до Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 року № 101014611) страховий тариф становить 0,16%, тоді як пунктом 3.6.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 року № 101014611 передбачений страховий тариф у розмірі 0,2%.

До митного оформлення надано страховий поліс компанії «Граве Україна» від 13.11.2015 №6853.

Відповідно до даного страхового полісу страхова сума - 747901,9 грн., страховий тариф складає 0,16% від страхової суми, страхова премія - 1196,64 грн.

Однак, такий розмір страхового тарифу (0,16%) не відповідає п. 3.6 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611, де вказано, що по даному договору страхування встановлено страховий тариф у розмірі 0,2% від страхової суми по кожному перевезенню.

При цьому, п.п. 4.1, 4.2, 4.4 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611 свідчать, що зазначена у полісі страхова премія не є кінцевою, оскільки фактична страхова премія оплачується за виставленими страховиком рахунками-фактурами.

Розмір страхової суми, визначений страховим полісом від 13.11.2015 № 6853 (747 901,9 грн.) не підтверджений документально та не відповідає умовам п.3.1 Генерального договору страхування, а саме сума інвойсу (24710, 40 долл. х 23,207025=573 454,87056 грн.) та транспортних витрат (30 000 грн.) значно нижча розміру страхової суми.

17.11.2015 року декларантом позивача заявлено до митного оформлення за електронною митною декларацією (далі - ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ №125110010/2015/181110 товар «Риба свіжоморожена морська - Скумбрія (Frozen Atlantic Mackerel/Scomber Scombrus) ціла, не патрана, не піддана тепловій та кулінарній обробці, без додання харчових добавок та приправ, не консервована...». Країна виробництва - Ісландія, виробник - «Iceland Seafood ehf (А404)», який надійшов на адресу ТОВ «Фоззі Фуд» за контрактом від 25.12.2013 року №456-S.

Декларантом Позивача було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо товарів, як імпортуються.

У графі 44 ЕМД, відповідно до Порядку 651, декларантом Позивача зазначено вичерпний перелік документів, які були надані декларантом Позивача до митного оформлення, зокрема:

- CMR від 13.11.2015 року б/н;

- Рахунок міжнародних вантажних перевезень від 16.11.2015 року № 53;

- Довідкапро транспортні витрати від 13.11.2015 року №456-199;

- Інвойс від 06.11.2015 року №SR00081;

- Страховий поліс від 13.11.2015 року №6852;

- Контракт від 25.12.2013 року №456-S (з приміткою m - наявний у митниці);

- Доповнення до зовнішньо-економчного договору від 14.08.2014 року №4

- та ін.

Проте, як встановлено митним органом та дана обставина підтверджується матеріалами справи, непідтвердженою залишилась обов'язкова складова митної вартості товарів, а саме, витрати понесені на транспортування товарів.

У графі 20 спірної ЕМД вказано умови поставки CIF Klaipeda.

Умовами поставки CIF згідно Інкотермс-2010 передбачено, термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Таким чином, визначено обов'язок продавця здійснити та оплатити доставку товару та його страхування лише до порту Клайпеда.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 N 599 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 р. за N 984/21296), а саме гр. 20, до таких документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється: належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедилійних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршр/ту.

Проте, до митного оформлення позивачем надано документи, які не містять відомостей щодо вартості транспортування спірної партії товару та не є належними документами для підтвердження обов'язкової складової митної вартості. Крім того, не було надано до митного оформлення платіжного документу щодо оплати транспортно-експедиційних послуг за рахунком від 16.11.2015 №53 не надано.

Згідно п.2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно п. 2.2., 3.2. вказаного Положення первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Відомості, зазначені у первинних документах, переносяться до облікових регістрів бухгалтерського обліку після перевірки первинних документів за формою та змістом.

Як вірно зазначив представник відповідача, первинними документами, що фіксують факт надання послуг з перевезення товарів, є акти виконаних робіт, платіжні документи.

Підставою для виписки рахунку за виконані перевезення є товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, тоді як довідки про вартість транспортних витрат до пункту перетину митного кордону України, що надаються підприємствами при митному оформленні товарів, а також рахунки не є документами, що підтверджують фактичний розмір таких витрат.

Довідки про транспортні витрати, надані позивачем, не містять таких обов'язкових реквізитів як місце складання документу, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Отже, єдиними документами, що посвідчують господарську операцію, містять всі необхідні реквізити первинного документа у спірному випадку є документи, прямо визначені п.3.1, 5.1, 5.2 Договору від 13.03.2012 року №24 про перевезення - це заявка та акт виконаних робіт.

Відповідно до ч.5 ст. 54 МК України орган доходів та зборів має право запитувати документи, які вказані як у ч.2, так і ч.З, 4 ст. 53 МК України, а декларант зобов'язаний надати такі документи відповідно до п.З ч.2 ст. 52 МК України.

Згідно з п.п. 7.8 ч.2 ст. 52, п.п. 2,3 ч.4 ст.54 МК України, обов'язок щодо письмового викладення підстав витребування додаткових документів виникає у митниці лише за письмового звернення декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі відсутності такого звернення, такі підстави вказуються декларанту в усному порядку під час проведення процедури консультації.

Відповідно до ч.З, 4 ст. 53 МК України, митний орган надсилає декларанту письмову вимогу про надання додаткових документів.

При цьому, форму надання такої письмової вимоги деталізовано у Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №631 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10.08.2012 року за № 1360/21672, далі - Порядок 631), у п.2.3 розділу 11 якого зазначено, що під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5, 4.5.6, 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку, у разі необхідності подання додаткових документів чи відомостей про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару згідно з Кодексом у разі здійснення митного оформлення товарів за ЕМД інформація про необхідність подання додаткових документів чи відомостей про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару згідно з Кодексом надсилається Декларанту електронним повідомленням, засвідченим ЕЦП посадової особи митного органу.

Для підтвердження отримання електронного повідомлення програмним забезпеченням робочого місця Декларанта в автоматизованому режимі направляється до митного органу відповідне електронне повідомлення із зазначенням дати й часу отримання електронного повідомлення.

Таким чином, електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи було відправлено у тій формі, що передбачена законодавством України з питань державної митної справи.

Листом від 17.11.2015 року №2492 декларантом позивача додатково було надано лише прайс-лист від 19.10.2015 року комерційну пропозицію від 19.10.2015 року та рахунок на перевезення 52 від 16.11.2015 року, листом від 17.11.2015 року №2490 - надано прайс-лист від 19.10.2015 року та комерційну пропозицію від 19.10.2015 року, листом від 19.11.2015 року №2519 - надано прайс-лист від 19.10.2015 року та комерційну пропозицію від 19.10.2015 року.

Прайс-лист за своїм визначенням - це довідник цін на товари підприємства-вирббника, сформований виробником та адресований невизначеному колу покупців. Таким чином, наданий документ не може бути належним підтвердженням ціни ввезеного товару, оскільки в ньому прописано, що певний товар продається за певних умов поставки лише у певний регіон за відповідну ціну, що звужує коло покупців і обмежується регіоном та умовами поставки. Такий прайс-лист суперечить положенням Генеральної угоди з тарифів і торгівлі та не може 6ути об'єктивним підтвердженням заявленого рівня митної вартості товарів.

Так, відповідно до п. 2 (а) статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товар".

Відповідно до п. 2 (Ь) зазначеної статті, під «дійсною вартістю» повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Згідно статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Жодних інших витребуваних документів позивач не надав, мотивуючи це їх відсутністю, що позбавило митницю можливості спростувати виявлені розбіжності.

Позивач не скористався можливістю підтвердити заявлену митну вартість, а натомість зазначив у листі про те, що не має можливості надати додатково витребувані документи у зв'язку з їх відсутністю.

Таким чином, оскільки додаткові документи надано не у повному обсязі, вимога митного органу позимвачем виконана фактично не була, тобто не були надані запитувані документи з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості товарів.

Отже, зважаючи на відсутність достовірних відомостей щодо числових значень складових товару, митниця не мала можливості визнати заявлену декларантом митну вартість, оскільки розрахунки можуть здійснюватися лише на основі достовірних та об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 9 ст. 58 МК України). Тому, з урахуванням вимог ч.2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, митним органом не міг бути застосований.

Як встановлено судом, відповідно до ч.4 ст. 57 МК України, митним органом з декларантом позивача проведено процедуру консультації, що передує застосуванню другорядних методів та проводиться з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статтей 59 та 60 МК України.

Факт проведення з декларантом Позивача усних консультацій відображено у графі 33 спірного Рішення про коригування митної вартості товарів, як того вимагає Порядок 598.

Що стосується послідовного застосування методів визначення митної вартості, колегія судідв вважає за необхідне зазначити наступне.

Основний метод (ст.58 МК України за ціною договору (контракту) щодо ідентичних товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо було застосувати, враховуючи відсутність документального підтвердження інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв'язку з поданням неповних відомостей про ситну вартість товарів, ненадання належних докадткових документів).

Також митний орган не міг застосувати наступні методи визначення митної вартості товарів у зв'язку з відсутністю інформації щодо митного оформлення ідентичних товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оціню.вані або ідентичні чи подібі (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, в т.ч. калькуляція ціни товару імпортованого позивачем, інформації наданої виробником твоарів, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.

У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) ораганми доходів та зборів митних вартостях.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що застосування резервного методу в даному випадку повністю узгоджується з вимогами чинного законодавства України з питань державної митної справи.

За таких обставин. колегія суддів приходить до висновку, що митний орган при здійсненні митного оформлення товару за електронною митною декларацією, поданою позивачем, діяв в межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог митного законодавства України, та з урахуванням наданих позивачем до митного оформлення первинних документів.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи, а тому постанова Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №125110010/2015/010193/2 від 17.11.2015 року, №125110010/2015/010192/2 від 17.11.2015 року, №125110010/2015/010196/2 від 19.11.2015 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 29 червня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.