Справа № 821/2206/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/2206/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Юдіна В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Херсонською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області 09.06.2016р. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. За результатами перевірки складений акт, яким встановлено порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та підпункту 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та прийнято податкові повідомлення - рішення від 21.06.2016р. № та № . За результатами адміністративного оскарження Головне управління ДФС у Херсонській області частково скасувало зазначені податкові повідомлення - рішення. Рішенням ГУ ДФС у Херсонській області від 28.07.16р. вказані податкові повідомлення - рішення скасовані та прийняті нові податкові повідомлення рішення від 21.06.2016р. № на загальну суму 185142,65грн. та від 03.01.2017р. № на загальну суму 2530,5 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та просить скасувати у зв'язку з тим, що позивач подав до податкового органу податкову декларацію про майновий стан за 2015 рік, що підтверджується штампом ДПІ про отримання 01.06.2016р. за № . Отже, на підставі вказаного, позивач вважає, що у податкового органу були відсутні підстави для проведення перевірки із вказаних підстав.

Крім того, позивач не отримував копії наказу про проведення перевірки від 23.05.2016 року № 366 та повідомлення про її проведення, посилання на які містить ст. 1 акту перевірки.

Відповідачем, при визначенні ОСОБА_3 розміру "додаткового блага" не враховано, що відповідно Кредитного договору термін "Заборгованість позичальника" розуміється як зобов'язання позичальника перед кредитором щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісій, неустойок, штрафних санкцій та інших платежів (якщо такі матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків кредитора, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов цього договору (стор. 1 Договору). Позивач вказав, що йому прощений борг у загальній сумі 52032,03 дол. США (еквівалент 1207508,62 грн.), у тому числі:

776431,17 - сума анулювання по тілу банку;

236587,96 грн. - сума анулювання по відсоткам банком;

194489,49 грн. - сума анулювання по розрахунковій пені.

Крім того, позивач вважає неправомірним податкове повідомлення - рішення, яким йому визначено грошове зобов'язання зі сплати військового збору, оскільки його визначено на підставі нарахованого податку на доходи фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що на підставі акту №415/21-03-13-05/НОМЕР_4 про результати документальної позапланової перевірки платника податків ОСОБА_3 з питання отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 р. по р., винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 21.06.2016 № та №.

Так, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 на порушення пп."д"164.2.17 п.164.2 ст.164 не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2015 рік і не задекларована сума доходу, отриманого як додаткове благо у розмірі 776431,17 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 147978,12 грн.; на порушення пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ встановлено не нарахування, не утримання та не сплату військового збору з доходу у сумі 776431,17 грн., отриманого, як додаткове благо за 2015 рік, сума не утриманого військового збору становить 11646,46 грн.; на порушення п. 49.1, п. 49.2 ст. 49, пп. 49.18.5 ст. 49, п. 177.5 ст. 177 встановлено неподання до Херсонської ОДПІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважає правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 08 січня 2008 року укладено кредитний договір № 010/04-02/1948 (невідновлювальна кредитна лінія).

17 листопада 2015 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором № 010/04-02/1948 від 08 січня 2008 року, відповідно до п. 1 якого встановлено, що сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором сторонам на день укладання цього договору становить 52032,03 дол. США, що складає еквівалент 1 207 508, 62 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору, в тому числі:

776431,17 - сума анулювання по тілу банку;

236587,96 грн. - сума анулювання по відсоткам банком;

194489,49 грн. - сума анулювання по розрахунковій пені.

Пунктом 2 договору про припинення зобов'язання встановлено, що у зв'язку з виконанням позичальником умов кредитора сторони домовилися, що з дати укладання цього договору боргові зобов'язання за кредитним договором припиняються.

З 07.06.2016 р. по 09.06.2016 р. Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податків ОСОБА_3 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

За результатами перевірки складений акт № 415/21-03-13-05/НОМЕР_4, яким встановлено порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та підпункту 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.06.2016р. № про збільшення суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 185042,65 грн. (за основним платежем - 147978,12 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 37164,53 грн.) та № про визначення суми податкового зобов'язання ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 14558,07 грн. (за основним платежем - 11646,46 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2911,61 грн.).

За результатами адміністративного оскарження Головне управління ДФС у Херсонській області частково скасувало зазначені ППР, а саме:

№ про збільшення суми податкового зобов'язання ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на 96464,68 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 24116,17 грн.;

№ про визначення суми податкового зобов'язання ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем наї646,47 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 411,61грн.

На підставі вказаного рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 28 липня 2017 року відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення № від 21 червня 2016 року, яким ОСОБА_3 визначено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 185142 грн. 65 коп., з яких за податковим зобов'язанням 51513, 44 грн., за штрафними санкціями 13048, 36 грн. та № від 03 січня 2017 року, яким ОСОБА_3 визначено військовий збір на суму 2530, 51 грн., з яких за податковим зобов'язанням визначено 9999,99 грн., за штрафними санкціями 2500 грн.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положеннями пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється в разі, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем подано податкову декларацію 01 червня 2016 року.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (п.78.4 ст.78 ПК України).

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені ст.79 ПК України.

Згідно п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 та ст.79 ПК України начальником ДПІ у м. Херсоні винесено наказ від 23.05.2016 р. № 366 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_4)".

Заступником начальника ДПІ у м. Херсоні винесено повідомлення від 23.05.2016 р. № 338/21-03-13-05 про проведення у приміщенні ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області з 07.05.2016 р. документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_3 з питань отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

З матеріалів справи, а саме, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу вбачається, що наказ про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки направлено позивачу 23 травня 2016 року та отримано ним 25 травня 2016 року.

Тобто, повідомлення про проведення перевірки від 23 травня 2016 року, в якому зазначено дату проведення перевірки - з 07 травня 2016 року направлено позивачу з зазначенням дати проведення перевірки, яка вже минула, при цьому, що зазначена перевірка проводилася з 07 червня 2016 року.

Таким чином, ОСОБА_3, у порушення вимог пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України, був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірки та надавати пояснення і документи з питань укладення кредитного договору, виникнення заборгованості і списання боргу за кредитним договором.

При цьому суд зазначає, що встановлення цих обставин і складових суми прощеного боргу (що це - тіло кредиту, відсотки, пеня чи штрафні санкції) має вирішальне значення для встановлення наявності підстав для нарахування грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

Суд зазначає, що не ознайомлення позивача до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки, є грубим порушенням вимог п.79.2 ст.79 ПК України.

Невиконання відповідачем вимог п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків.

Дана правова позиція узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалах від 07.04.2014 р. по справі № К/800/37822/13, від 15.06.2015 р. по справі № К/800/53198/13, а правовий висновок з цього питання сформульований Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 р. по справі № 21-425а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Кім того суду зазначає, що згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 14.1.47, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно пункту 164.4 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла під час виникнення спірних правовідносин) передбачено, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7. статті 179 Податкового кодексу України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

З досліджених матеріалів справи слідує, що відповідно до п. 2.1.2 акту перевірки від 08 червня 2016 року № 415/21-03-13-05/НОМЕР_4 встановлено не відображення в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік отримання додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу у сумі 776431,17 грн.

Відповідно до довідки публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" № Д2-2158/45/46 від 05 червня 2017 року, ОСОБА_3 по договору кредиту № 010/04-02/1948 від 08.01.2008 р. заборгованість погашена в повному обсязі 17.11.2015 р. Всього анульовано 776 431, 17 грн., у тому числі: 345 3453, 72 грн. - сума анулювання по тілу банком; 236 587, 96 - сума анулювання по відсоткам банком; 194 489, 49 грн. - сума анулювання по розрахунку пені.

При цьому, акт перевірки та розрахунок у ньому суперечить фактично встановленим обставинам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не вірно визначено суму анульованої кредитної заборгованості, та як наслідок, відповідачем невірно визначено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування.

Отже, суд приходить про протиправність винесено податкового повідомлення - рішення від 21 червня 2016 року № .

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 03.01.2017 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з військового збору, суд зазначає, що об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу), зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відсотка об'єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Отже, суд приходить до висновку, що повідомлення - рішення № від 03.01.2016 р. є похідним від податкового повідомлення - рішення № від 21.06.2016 р., оскільки, сума військового збору визначається з суми доходу фізичних осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.06.2016р. № та від 03.01.2017 р. № , оскільки адміністративний суд не може підміняти собою контролюючий орган, до компетенції якого відносяться визначення податкових зобов'язань платникам податків, з урахуванням розбіжностей, які не прийняті контролюючим органом під час проведення перевірки.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем не надано достатньо належних та допустимих доказів правомірності своїх дій.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.06.2016р. № та від 03.01.2017р. № .

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судові витрати в розмірі 1997 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 02 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22 червня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.2