Справа № 804/5658/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 р. Справа № 804/5658/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Черніженко К.Е.,
представників відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія»
про стягнення податкового боргу, -
Нікопольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія», в якому просила суд стягнути кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» (реєстраційний номер облікової картки платника податків 36759863, Дніпропетровська обл., м.Марганець, Спуск Набережний, буд. 1) з розрахункових рахунків підприємства, відкритих у банківських установах, до бюджету держави на суму податкового боргу 1 745 550,11 грн. (в т.ч. пеня 424 643,11 грн.).
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалося, що відповідач має податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств, який виник внаслідок несплати у встановлені законом строки донарахованих контролюючим органом грошових зобовязань з цього податку відповідно до податкового повідомлення-рішення, яке відповідачем не оскаржувалося, а, отже, є узгодженим. Крім того, позивачем в порядку приписів ст.129 Податкового кодексу України на суму боргу відповідача було нараховано пеню. Відповідно до вимог ст.59 Податкового кодексу України позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату податкового боргу, однак, останній будь-яких дій на її виконання не вчинив, тому позивач вимушений звернутися до суду.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не зявився.
Відповідач адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що останній, користуючись правом на взаємозалік податку на прибуток за рахунок відємного значення податку на додану вартість 19.09.2016р. подав звітну податкову декларацію за серпень 2016 року в якій відобразив відповідну операцію щодо погашення заборгованості з податку на прибуток. Отже, відповідач здійснив заходи щодо погашення існуючої заборгованості з податку на прибуток шляхом подачі вищевказаної декларації. Крім цього, 10.07.2012р. Господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №34/5005/5844/2012 про банкрутство ТОВ «Мегапромекологія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого заборонено здійснювати нарахування боржнику штрафних санкцій за невиконання грошових зобовязань.
Представники відповідача у судовому засіданні також заперечували проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Мегапромекологія» перебуває на обліку в Нікопольській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків.
Так, приписами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України також передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України , податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податковим боргом відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.
02 жовтня 2013 року фахівцями відповідача було складено акт №563/2202/36759863 позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Мегапромекологія» з питань взаємовідносин з постачальником ТОВ «Акса» за період з 01.10.2010р. по 31.08.2013р. у фактичних перевірках їх здійснення, дотримання вимог податкового законодавства в частині нарахування податку на додану вартість та податку на прибуток в період 01.10.2010р. по 31.08.2013р. у фактичних перевірках здійснення.
Будь-яких доказів щодо оскарження відповідачем зазначеного вище податкового-повідомлення рішення матеріали справи не містять.
Відтак, сума, визначена цим податковим повідомленням-рішенням є узгодженою та такою, що підлягає сплаті.
Щодо доводів відповідача про відсутність податкового боргу з податку на прибуток через взаємозалік за рахунок відємного значення податку на додану вартість, відповідно до поданої декларації з податку на додану вартість, в якій відображено відповідну операцію щодо погашення заборгованості з податку на прибуток, суд зазначає наступне.
Так, відповідачем дійсно було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, в якій підприємство зазначило відємне значення суми ПДВ в розмірі 3334997,00грн. та відображено в ній операцію щодо погашення заборгованості з податку на прибуток за рахунок наявного відємного значення з ПДВ.
Разом з тим, на час розгляду справи вищевказана декларація проходить перевірку контролюючим органом та згідно з скриншоту з інтегрованої картки платника ТОВ «Мегапромекологія» по платежу «податок на прибуток» у відповідача наявна заборгованість з податку на прибуток у сумі 1745550,11грн.
Отже, відповідачем не було погашено заборгованість з податку на прибуток за рахунок відємного значення з ПДВ, зазначеного в вищевказаній декларації.
Згідно п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
З огляду на вказані приписи закону позивачем було нараховану пеню на суму податкового боргу відповідача з податку на прибуток, яка на час розгляду справи складає 424643,11грн.
Щодо посилання відповідача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012р. у справі №34/5005/5844/2012 про банкрутство ТОВ «Мегапромекологія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що на думку відповідача унеможливлює нарахування боржнику штрафних санкцій за невиконання грошових зобовязань, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною четвертою статті 12 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.92 №2343-XII (далі Закон №2343)протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, а також не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання, зокрема грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
Наведена норма регулює правовідносини, що виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і заходи у звязку з цим спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою задоволення визнаних судом вимог кредиторів. З порушенням провадження у справі про банкрутство підприємницька діяльність боржника не припиняється, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах.
З огляду на наведене можна зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються штраф, пеня, застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).
Даний висновок кореспондує зі змістом ч.1 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно з якою нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
Введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобовязання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобовязання, що виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання.
Оскільки податкові зобовязання відповідача, через несплату яких виник податковий борг, що стягується в цій справі, виникли вже після винесення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2012р. у справі №34/5005/5844/2012, то контролюючим органом правомірно нараховано пеню за несвоєчасну сплату цих грошових зобовязань.
Згідно з п.59.3 ст.59 цього Кодексу податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Приписами п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що контролюючим органом виставлено податкову вимогу від 04.01.2016р. про сплату відповідачем наявного у нього на той час податкового боргу на суму 1774013,60грн.
У звязку із тим, що податковий борг після виставлення вищевказаної податкової вимоги відповідачем погашено не було, нова податкова вимога на підставі п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України відповідачу не виставлялася.
На момент звернення позивача до суду податковий борг відповідача непогашений і не списаний.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п.95.3 цієї статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем субєктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобовязанням за рахунок коштів з рахунків у банках, що обслуговують це підприємство, натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки,а також доказів оскарження податкового повідомлення-рішення, яким було визначено грошове зобовязання з податку на приубток.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» про стягнення податкового боргу задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3