Справа № 592/11721/16-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 р.Справа № 592/11721/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача (НПУ) Блудової О.В.

представника відповідача (Управління поліції охорони в С/о) Сай О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, Національної поліції України на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2017р. по справі № 592/11721/16-а

за позовом ОСОБА_4

до Національної поліції України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України, Управління поліції охорони в Сумській області

про визнання рішення незаконним, стягнення одноразової грошової допомоги та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ковпаківський районний суд м. Суми від 13.04.2017 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Національної поліції України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України, Управління поліції охорони в Сумській області про визнання рішення незаконними, стягнення одноразової грошової допомоги та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Національної поліції України, що оформлене листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 1769/29/2/01-2016 від 08.07.2016 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Зобов'язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 15.06.2016 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та додані документи відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 11.01.2016 р. № 4.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Національної поліції України на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Національною поліцією України та ОСОБА_4, подано апеляційні скарги.

Позивач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Національна поліція України в своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог, оскільки вважає, що судом першої інстанції в цій частині неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Зауважує, що судом першої інстанції спірним рішенням було зобов'язано державний орган вчинити певні дії, до повноважень якого такі дії не відносяться, оскільки Національна поліція України не уповноважена приймати будь-які рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги чи про відмову у її виплаті працівнику Управління поліції охорони в Сумській області. Вказує, що саме у зв'язку з порушенням Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського №4 від 11.01.2016р. та відсутності повноважень у Національної поліції про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги працівнику поліції охорони і був повернутий без затвердження висновок про призначення такої допомоги разом з додатками до підрозділу, який його направив.

Разом з апеляційною скаргою позивачем подано клопотання про витребування доказів по справі, у задоволенні якого відмовлено протокольною ухвалою колегії суддів від 19.06.2017р, постановленою без виходу до нарадчої кімнати.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу позивача підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник Національної поліції України в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги позивача та підтримав свою апеляційну скаргу.

Представник Департаменту поліції охорони Національної поліції України в судове засідання не прибув, своїх заперечень на апеляційні скарги та пояснень не надіслав.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_4 з 07.11.2015р. проходила службу в Національній поліції України на посаді старшого психолога Управління поліції охорони в Сумській області.

11.04.2016 р. наказом № 129 о/с майора поліції ОСОБА_4, звільнено зі служби на підставі п.п. 2 п. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

15.06.2016 р. ОСОБА_4 звернулася з заявою до начальника Управління поліції охорони в Сумській області, у якій просила провести виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку зі втратою професійної працездатності та встановленням третьої групи інвалідності.

17.11.2016 р., не отримавши разової грошової допомоги, позивач повторно звернулася до Управління поліції охорони в Сумській області щодо виплати їй разової грошової допомоги.

Управління поліції охорони в Сумській області листом від 14.12.2016 р. № 2280/43/38/1-01-2016 повідомило про результати розгляду заяви щодо виплати одноразової грошової допомоги та зазначило, що заяву ОСОБА_4 від 15.06.2016 р. було розглянуто, підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги та повний перелік документів, передбачених розділом ІІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 11.01.2016 р. № 4.

22.06.2016 р. до Національної поліції України для затвердження керівництвом направлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги.

Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України листом від 08.07.2016 р. № 1769/29/2/01-2016 повернув без розгляду Управлінню поліції охорони в Сумській області матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги майору поліції ОСОБА_4

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Національна поліція України приймаючи рішення, що оформлене листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 1769/29/2/01-2016 від 08.07.2016 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності діяла не на підставі, не у межах повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що не відповідає критеріям визначеним у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580 від 02.07.2015 року.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач, як особа, яка проходила службу в поліції, втратив працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби, та був звільнений зі служби в поліції саме через хворобу.

На підставі ч.2 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

При цьому, наказом МВС України від 12.09.2016 № 196 «Про внесення змін до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» внесені зміни в Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» від 29.01.2016 № 163/28293.

Так, зокрема, пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4, в якому визначено терміни та зазначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: «пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

Згідно з п.1 р.ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи слідує, що позивач отримав захворювання під час проходження служби в органах внутрішніх справ, про що свідчать свідоцтво про хворобу №23 від 30.03.2016 року.

Відповідно до Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, серія 10 ААА, від 28.04.2016 р. ОСОБА_4 встановлено 40% втрати професійної працездатності, захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності з 28.04.2016 року, а отже саме з цієї дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 ЗУ «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції.

В силу положень пп. «в» п. 4 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Оформлення документів для виплати ОГД врегульовано розділом ІІІ Порядку. Так, формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово - лікарської комісії (далі - ВЛК).

Як свідчать матеріали справи, на реалізацію зазначених положень ОСОБА_4 15.06.2016 р. подала відповідну заяву про проведення виплати одноразової грошової допомоги до начальника Управління поліції охорони в Сумській області та необхідні документи, визначені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку.

Заява ОСОБА_4 про проведення їй виплати одноразової грошової допомоги та додані документи 22.06.2016 р. Управлінням поліції охорони в Сумській області направлена до Національної поліції України для затвердження керівництвом Національної поліції України висновку про призначення одноразової грошової допомоги або відмови в його затвердженні.

Як вбачається з листа Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 1769/29/2/01-2016 від 08.07.2016 р., Національна поліція України, отримавши матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4, повернула їх без розгляду через те, що Порядком та умовами виплати встановлено, що виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. Оскільки видатки та забезпечення діяльності Департаменту поліції охорони (територіальних органів поліції охорони) у Державному бюджеті України для Національної поліції України не передбачені, а врахування у бюджеті Національної поліції витрат на виплату зазначеної вище допомоги колишнім працівникам Департаменту поліції охорони (територіальних органів поліції охорони) призведе до порушення бюджетного законодавства, то покриття витрат на виплату одноразової грошової допомоги зазначеній категорії осіб має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень.

Разом з тим, відповідно до пунктів 3, 5 розділу IV Порядку виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Наказом № 1266 від 05.12.2016 р. Національної поліції України визначено одержувачами бюджетних коштів Департамент поліції охорони та територіальні органи, утворені відповідно до постанови КМУ від 13.10.2015 р. № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» за кодом економічної класифікації видатків 2730 «Інші виплати населенню» для здійснення виплати гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (Т. 1 а.с. 118 - 119).

Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком не встановлено будь-яких обмежень щодо виділення коштів для виплати ОГД, зокрема Департаменту поліції охорони (територіальним органам поліції охорони).

Відтак, підстави вказані у рішенні про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності не передбачені ні Законом України «Про Національну поліцію», ні Порядком.

Крім того, отримавши заяву ОСОБА_4 та відповідні документи, Національна поліція діяла без дотримання вимог п. 2 розділу ІІІ Порядку, яким на посадових осіб поліції у межах своїх повноважень покладено обов'язок сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Національна поліція України приймаючи рішення, що оформлене листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 1769/29/2/01-2016 від 08.07.2016 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності діяла не на підставі, не у межах повноважень і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та визнати незаконним, скасувати рішення Національної поліції України, що оформлене листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України № 1769/29/2/01-2016 від 08.07.2016 року про повернення без розгляду матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є покладення на Національну поліцію України обовязку повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 15.06.2016 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності та додані документи відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 11.01.2016 р. № 4 з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з Національної поліції України на користь позивача 112000 грн. одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності є передчасними і задоволенню не підлягають.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_4 52500 грн. компенсації завданої моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження наявності винних дій відповідача, факту заподіяння позивачу моральної шкоди та причинного зв'язку між винними діями відповідача та завданою моральною шкодою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно пункту 10-1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставіст. 56 Конституції України, судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода, за наявності необхідних підстав, може бути відшкодована на підставі ст. 440-1ЦКчи іншого законодавства.

Суд зазначає, що розглядаючи вимогу про відшкодування моральної шкоди необхідно виходити з того, що відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності обов'язковою, є наявність сукупності чотирьох елементів: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача шкоди та вина.

Згідно ч.1 та ч.2ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що позивач повинен довести наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду здоров'ю.

З матеріалів справи, зокрема з листа Державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Сумській області» від 13.02.2017 р., вбачається, що ОСОБА_4 знаходилась на диспансерному обліку у лікаря невропатолога установи, проходила стаціонарне лікування з 29.11.2016р. по 09.12.2016 р.

Оскаржуване рішення Національної поліції України ОСОБА_4 отримала 15.12.2016 р.,

16.12.2016 р., 22.12.2016 р. та у лютому 2017 р. ОСОБА_4 зверталася до лікарів невропатолога та психіатра, що підтверджується її медичною карткою.

Хвороба, з приводу якої зверталася позивач до лікарів у вказаний період, була встановлена і зазначена у свідоцтві про хворобу від 30.03.2016 р., на підставі якого їй установили втрату працездатності та ІІІ групу інвалідності.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем не було подано до суду належних доказів на підтвердження тих, обставин на які він посилається, тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2017р. по справі № 592/11721/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.06.2017 р.