Справа № 368/737/17
Суддя: Іванюта Т. Є.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/737/17
Провадження № 2-а/368/51/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора РПП1 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 06.06.2017 р. він рухався автомобілем НОМЕР_1 в м. Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, де був зупинений патрульним інспектором, який представився як ОСОБА_2, та повідомив, що позивачем було порушено вимоги дорожнього знаку п.п. 4.1. п. 4 розділу 33 Правил дорожнього руху України «Рух прямо», за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме не виконання вимог наказних знаків. Також інспектор прийняв незаконне рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. про що виніс постанову серія БР №298960 від 06.06.2017 р. в справі про адміністративне правопорушення. Однак позивач не згідний з вказаним порушення, а тому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач не з»явився, надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2017 р. ОСОБА_1 рухався автомобілем НОМЕР_1 в м. Біла Церква по вул. Ярослава Мудрого, де був зупинений патрульним інспектором Москалець О.П.

Причиною зупинки стало невиконання, на думку інспектора, вимог дорожнього знаку гі.п. 4.1. п. 4 розділу 33 Правил дорожнього руху України «Рух прямо», за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме не виконання вимог наказних знаків. На заперечення позивача стосовно того, що він не порушував вимоги дорожнього знаку 4.1., інспектор вилучив. реєстраційні документи та почав складати протокол про адміністративне правопорушення. З протоколом, ОСОБА_1 не було ознайомлено та копія його не була вручена. В подальшому, не перевіривши заперечення, які свідчать про не вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор прийняв рішення про накладення на позивача. адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. про що виніс постанову серія БР №298960 від 06.06.2017 р. в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до складеної постанови про адміністративне правопорушення серія БР №298960 від 06.06.2017 p., інспектор зазначив, що ОСОБА_1 порушив вимоги знаку 4.1 (рух прямо), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач своїм підписом зафіксував факт складення процесуального документу та письмово зазначив що з даною постановою не згідний.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП суд вважає незаконним, недоведеним і необгрун тованим з наступних підстав.

Ст. 251 КУпАГІ встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Також в ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вчиняв, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу (не вручення копії, не роз'яснення прав) такий протокол не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 За таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

КУпАП закріплений принцип, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам інспектором під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був проігнорований факт відсутності події правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування су дами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАІІ. У ній, зокрема, погрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особо адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів ладних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та нтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права соби на участь у процесі прийняття рішення.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи сцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим Кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного ОСОБА_1 у відповідності до п.п. 4.1. п. 4 розділу 33 Правил дорожнього руху України не порушував вимог дорожнього знаку 4.1.

Суду не надано будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказаного в постанові, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу є незаконним.

А тому, вимоги позивача суд вважає правомірними, а постанова інспектора РПГП Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта ОСОБА_2 серія БР №298960 по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2017 року відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про АП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. , такою, що підлягає скасуванню, а провадження по адмінсправі закриттю.

При зверненні до суду з позовом позивач є звільненим від сплати судового збору згідно до Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 23.01.2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись ст. 104,158,159,160,161,162,163 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора РПГП Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта ОСОБА_2 серія БР №298960 по справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2017 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про АП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя : Т.Є.Іванюта