Справа № 347/208/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5963/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2017 року Косівським районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яке полягає у незастосуванні при обчисленні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто з 2013 року протиправною; зобовязання Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести позивачу вірне призначення, нарахування та доплату пенсії за віком з 06 серпня 2016 року із застосуванням для обчислення пенсії, визначеного у встановленому порядку показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме з 2013 року з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що дії Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської є протиправними, так як позивача не було переведено з одного виду пенсії на інший, а призначено зовсім новий вид пенсії.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано бездіяльність Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яка полягає у незастосуванні при обчисленні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто з 2013 року, протиправною. Зобов'язано Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести ОСОБА_1 вірне призначення, нарахування та доплату пенсії за віком з 06 серпня 2016 року із застосуванням для обчислення пенсії, визначеного у встановленому порядку показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме з 2013 року, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Косівським об'єднаним управлянням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що провести перерахунок, нарахування та доплату пенсії із застосуванням для обчислення пенсії, визначеного у встановленому порядку показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з 2013 року немає підстав, оскільки даний перерахунок буде суперечити вимогам частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 почала свою трудову діяльність 30 серпня 1978 року на посаді вчителя 1-3 класів Яворівської восьмилітньої школи (згідно даних трудової книжки).

Згідно копії повідомлення Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 27 січня 2017 року за № 9/В-15 (а.с.15), позивачу повідомлено, що їй було призначено пенсію за вислугу років з 08 вересня 2010 року, а 01 вересня 2011 року виплату даної пенсії було припинено згідно заяви позивача в зв'язку із її виходом на роботу.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» № 1058-15 від 09.07.2003 року, (далі - Закон № 1058- IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-12 від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-12).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У відповідності до ст. 7 вищеназваного Закону, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Тобто, ОСОБА_1 скористалась своїм правом на призначення їй трудової пенсії за вислугою років, однак 01 вересня 2011 року вона відмовилась від даної пенсії своїм виходом на роботу та поданням до управління ПФУ відповідної заяви про припинення їй пенсійної виплати, що стверджується копією заяви від 12.09.2011 року (а.с.38).

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У частині 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за Законом № 1058-ІV, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Встановлено, що з 08 вересня 2010 року по 01 вересня 2011 року позивач отримувала пенсію за вислугу років, призначену їй відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

06 серпня 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою саме про призначення пенсії за віком, згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Відтак, Косівському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Івано-Франківської області слід було призначити позивачці пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи що з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм цього Закону позивач звернулась вперше. В той же час, відповідачем здійснено переведення позивачки на інший вид пенсії із застосуванням схеми нарахуванням, яка використовується при перерахунку раніше призначеної пенсії та застосовано показник заробітної плати зайнятих у галузях України за 2009 рік.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, де визначено, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і суб'єктами владних повноважень, а тому відповідно до вимог ст. 19 Конституції України «зобов'язані діяти лише на підставі, в межі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Тобто, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зобов'язане було при вирішенні заяви позивачки керуватись ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та застосувати середню заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Косівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року в справі № 347/208/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2017 року.