Справа № 2-а-109/10/1416
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2012 р.Справа № 2-а-109/10/1416

Категорія: 2.2Головуючий в 1 інстанції: Рум'янцева Н.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, бездіяльності та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій по опублікуванню інформації в газеті «Рідне Прибужжя»у спосіб, що не передбачений Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», визнання неправомірним надання відповідачем редакції газети «Рідне Прибужжя» повноважень обирати мову опублікування його офіційної інформації, визнання неправомірною бездіяльності по не передбаченню у кошторисі витрат на висвітлення своєї діяльності засобами масової інформації, стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2.

02.04.2010 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач посилається на те, що Законом України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації»не передбачає надання цими органами повноважень засобам масової інформації самостійно визначати мову опублікування офіційної інформації органів державної влади та місцевого самоврядування. При цьому відповідно до ст.. 35 Закону УРСР «Про мови в українській РСР»тести оголошень, повідомлень та ін. виконуються українською мовою, зважаючи на зазначене позивач вважає, що опублікування інформації повинно здійснюватись лише українською мовою.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2010 року, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які

беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про мови в Українській РСР»в Українській РСР мовою офіційних засобів масової інформації є українська мова. Мовою офіційних засобів масової інформації можуть також бути мови інших національностей.

Ст. 2 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації»засоби масової інформації України відповідно до законодавства України мають право висвітлювати всі аспекти діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договорів між ГУ МНС в Миколаївській області та газетою «Рідне Прибужжя» на розміщення інформації не укладено у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування.

Інформація, яку надає МНС є суспільно важливою, тому друкується на безоплатній основі.

Відповідно до листа № 36 від 31.03.2009 року редакцією газети «Рідне Прибужжя»зазначено, що матеріали спрямовані на висвітлення діяльності ГУ МНС в Миколаївській області завжди подаються у двомовному викладенні автентичного змісту текстів.

В свою чергу, згідно статутних документів газета «Рідне Прибужжя»є двомовним офіційним виданням Миколаївської обласної ради, у звязку з чим, редакція, готуючи номер до виходу самостійно приймає рішення про варіант подання статті, орієнтуючись на читацьку аудиторію та попит.

При цьому обрання мови публікування здійснюється виключно редакцією газети «Рідне Прибужжя».

Зважаючи на все вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що Головним управлінням міністерства надзвичайних ситуацій України в Миколаївській області не було допущено порушень чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

В свою чергу, необґрунтованими є позовні вимоги щодо визнання неправомірною бездіяльності ГУ МНС України в Миколаївській області по не передбаченню у кошторисі витрат на висвітлення своєї діяльності засобами масової інформації.

Слід відмітити, що згідно Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Мінфін, Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, місцеві фінансові органи доводять до головних розпорядників відомості про граничні обсяги видатків бюджету та надання кредитів з бюджету загального фонду проекту відповідного бюджету на наступний рік, що є підставою для складання проектів кошторисів. Для правильної та своєчасної організації роботи, пов'язаної із складанням проектів кошторисів, головні розпорядники, керуючись відповідними вказівками Мінфіну, Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, місцевих фінансових органів щодо складання проектів відповідних бюджетів на наступний рік, зокрема, встановлюють для розпорядників нижчого рівня граничні обсяги видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету із загального фонду бюджету, термін подання проектів кошторисів і дають вказівки щодо їх складання.

При цьому, під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об'єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ, обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді. Обов'язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на господарське утримання установ. Під час визначення видатків у проектах кошторисів установи повинен забезпечуватися суворий режим економії коштів і матеріальних цінностей. До кошторисів можуть включатися тільки видатки, передбачені законодавством, необхідність яких обумовлена характером діяльності установи.

Зважаючи на те, що законодавством не передбачені видатки ГУ МНС в Миколаївській області на оплату послуг з розміщення інформації, публікацій та статей в місцевих засобах масової інформації, відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльності відповідача.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зважаючи на все вищезазначене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків судів першої не спростовують, і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1