Справа № 810/3910/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3910/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника відповідача Уланського М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнівест-Медіа» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнівест-Медіа», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 № 000136200, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» на загальну суму 102456,00 грн., з яких: 81965,00 грн. - за основним платежем; 20491 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду позивач до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнівест-Медіа» є юридичною особою, що зареєстрована 17.12.2004 (запис про державну реєстрацію ЄДР № 0000192), види діяльності за КВЕД є: оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; роздрібна торгівля книгами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах; видання журналів і періодичних видань (основний); рекламні агентства; посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки,як платник податків перебуває на обліку Києво-Святошинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області. Зареєстроване як платник податку на додану вартість.

У липні 2016 року Васильківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області провела камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на прибуток підприємств за 2014 рік (акт перевірки від 08.07.2016 № 424/10-07-15-02-23/33257927).

За результатами перевірки посадова особа контролюючого органу дійшла висновку про порушення позивачем вимог пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік на суму 81 965,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 № 000136200, згідно з яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» на загальну суму 102456,00 грн., з яких: 81965,00 грн. - за основним платежем; 20491 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

За результатом процедури адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення було залишено без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено суду, а судом не встановлено наявності з боку позивача порушень по сплаті (перерахуванню) податків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1. ПК України).

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов'язань встановлений статтею 54 ПК України, п. 54.1 якої визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 2 підрозділу 4 «Особливості справляння податку на прибуток підприємств» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Податковий кодекс України) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

Абзацом сьомим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому Кодексом.

Крім того, за підпунктом 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною п. 151.1 ст.151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу).

Згідно із пп. 153.3.4 п.153.3 ст. 153 Податкового кодексу України у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Згідно із пп. 153.3.8 п. 153.3 ст.153 Податкового кодексу України авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів).

Разом з тим, Законом України від 04.07.2013 № 403-VII, що набрав чинності 04.08.2013, до Податкового кодексу України було внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Так, у зміненій згаданим Законом редакції Податкового кодексу України абзацами п'ятим та шостим пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до п. 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Отже, платник податку, у якого при сплаті авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів утворилася сума, що перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, вправі зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах до повного її погашення. Водночас, платник податку має право також очікувати від контролюючого органу дії щодо зарахування суми перевищення у рахунок зменшення авансових внесків з податку на прибуток у визначених законом наступних звітних місячних періодах.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року у справі №810/6086/13-а.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2015 року позивач подав декларацію з податку на прибуток за 2014 рік (від 17.02.2015 № 908761940), в якій самостійно визначив податок на прибуток у сумі 1 149 491,00 грн. та відобразив її у рядку 11 декларації «податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню».

У той же час, суму податку, визначену у рядку 11, позивач зменшив на таку ж суму, відобразивши показник 1 149 491,00 грн. у рядку 13 декларації «зменшення нарахованої суми податку».

Судом першої інстанції встановлено, що зменшення нарахованої суми податку (рядок 11) відбулось за рахунок існуючої переплати з авансових внесків з податку на прибуток та податку на прибуток при виплаті дивідендів за результатом діяльності у минулих податкових періодах.

Так, станом на 31.12.2014 позивач мав переплату з податку на прибуток у вигляді сплачених, але не використаних для зменшення податкового зобов'язання авансових внесків за 2013 та 2014 роки у загальній сумі 1 109 440,00 грн. (рядок 13.7 додатку ЗП до декларації за 2014 рік), що підтверджується показниками податкової декларації позивача та не заперечується податковим органом.

Вказану суму коштів позивач спрямував на зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік.

Крім того, для зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік позивач використав суму коштів авансових внесків, що сплачуються при виплаті дивідендів.

Дана податкова операція відображена у рядку 13.5 додатку ЗП до Декларації за 2014 рік, залишок авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у сумі 726443,00 грн. задекларовано у рядку 13.5.2 цього додатку.

При заповненні податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік та відображення операцій зі зменшення податкового зобов'язання за рахунок сум авансових внесків з податку на прибуток та податку на прибуток при виплаті дивідендів за результатом діяльності у минулих податкових періодах, позивач керувався положеннями Узагальнюючої податкової консультації щодо особливостей подання декларацій з податку на прибуток та сплати податку у 2013 році, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 21.12.2012 № 1171, а також листом Міністерства доходів і зборів України від 02.07.2014 № 3194/7/99-99-19-03-01-17 «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік».

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з абз. 2 пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

При цьому, як вірно зазначає суд першої інстанції, будь-яких часових обмежень щодо використання такого права чинним податковим законодавством не встановлено, як і не встановлено окремої процедури заліку переплачених коштів з податку на прибуток у вигляді сплати авансових внесків з цього податку, яка б передбачала необхідність звернення платника податків до контролюючого органу із відповідною заявою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 26 червня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.