Справа № 344/16963/16-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/454/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Івано-Франківську, ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,--

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Івано-Франківську, ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову серії АР №143124 від 12.12.2016 року, оскільки, вказаного в постанові адміністративного правопорушення не вчиняв, при винесенні постанови відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, які регулюють порядок винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. А тому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №143124 від 12.12.2016 року. Позивач зазначив також, що не керував автомобілем без посвідчення водія і не порушував п.2.1 а. Правил дорожнього руху.

Позивач в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання.

Представник позивача в судове засіданні 23.02.2017 року зявився, однак в подальшому в судові засідання 24.04.2017 року та 21.06.2017 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про залишення позову без розгляду не подавав, а тому суд вважав за можливе розглянути спір по суті за наявними доказами у справі.

Представником відповідача подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, в заяві зазначив, що підтримує раніше подані пояснення та просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вина позивача доведена зібраними матеріалами справи.

Позивач в позові зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять жодного переконливого та отриманого законним шляхом доказу вчинення правопорушення, вважає дану постанову необгрунтованою, та такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції субєкта владних повноважень, оскільки правила дорожнього руху України ним порушені не були, а вимоги відповідача грунтуються на припущеннях про нібито вчинене правопорушення, зазначаючи, що даним автомобілем керувала його дівчина ОСОБА_5, припаркувавши автомобіль біля будинку №12 по вул. Хотинській в м. Івано-Франківську пішла відпочивати, а позивач разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишилися в автомобілі, щоб завершити розпочату розмову, а через деякий час на службовому автомобілі підїхав інспектро патрульної поліції ОСОБА_4 Вийшовши з автомобіля, інспектор патрульної поліції зобовязав позивача предявити посвідчення водія, пояснення позивача з приводу того, що він не вчиняв жодного порушення ПДР, так як не керував автомобілем, інспектор до уваги не взяв, свідків події ОСОБА_6 та ОСОБА_7 допитати інспектор не захотів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12.12.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він в м.Івано-Франківську по вул. Хотинська керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п.. 2.1.а ПДР України. (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями станом 04.11.2015 року (надалі «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, судом за клопотанням витребовувалась для огляду адміністративна справа №344/16697/16-п, за результатами розгляду якої постановою Івано-Франківського міського суду від 17.02.2017 року провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито. Проте, судом було встановлено ряд обставин, що мають істотне значення для розгляду адміністративного позову. Так, досліджений в судовому засіданні DVD-R диск з надписом ОСОБА_3І. та пояснення свідка ОСОБА_8 в своїй сукупності підтверджують, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом ОСОБА_9. Ні ОСОБА_3, ні свідок ОСОБА_5 під час складання адмінпротоколу не заявляли, що ОСОБА_3 не здійснював керування автомобілем, хоча тривалий час спілкувалися з інспекторами УПП в м. Івано-Франківську, що поза обєктивним сумнівом доводить оглянутий відеозапис. Цими доказами достовірно підтверджено, що саме ОСОБА_3 здійснював керування транспортним засобом ОСОБА_9 12 грудня 2016 року близько 00 год. 20 хв. А тому пояснення ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 до уваги не беру, а вважаю їх такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за фактично вчинене.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і позивачем таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, відповідачем не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі ст.ст.122,283,287-289 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2, 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Івано-Франківську, ОСОБА_4 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Польська М.В.