Справа № 523/5719/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/5719/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шепітко І.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одеси про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ :

20.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одеси, в якому просив суд:

- визнати неправомірною відмову Суворовським обєднаним управлінням пенсійного фон ду України м. Одеса, починаючи з 01.05.2016 року, відповідно до статті №37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-Х11 «Про державну службу (в редакції, що була чиною на час призначення мені пенсії) здійснити/провести перерахунок призначеної мені ОСОБА_2, пенсії у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, на яку перераховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу начальника Саратського районного управління юстиції Одеської області, маючи 9 ранг державного службовця на момент виникнення права на перерахунок пенсії з 01.05.2016 року виходячи із розміру заробітної плати 6 924,56 грн., зазначеної у довідці про заробітну плату від 31.03.2017 року №05.2-08-1046, видраної Головним територіальним управлінням юстиції в Одесь кій області, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено/перераховано пенсію;

- скасувати рішення Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 06 квітня 2017 року №62 про відмову у здійсненні перерахунку призначеної мені, ОСОБА_2, пенсії, відповідно до статті №37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-Х11 «Про державну службу»;

- зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Одеса, відповідно до статті №37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-Х11 «Про державну службу» з редакції, що була чинною на час призначення мені пенсії/ починаючи з 01.05.2016 року здійсни ти /провести/перерахунок призначеної мені, ОСОБА_2, пенсії у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, на яку нараховується внесок на загальнообовязкове державне со ціальне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу началь ника Саратського районного управління юстиції Одеської області, маючи 9 ранг державного службовця на момент виникнення права на перерахунок пенсії, виходячи із розміру заробітної плати 5924,56 грн. зазначеної у довідці від 31.03.2017 року за №05.2-08-1046, виданої Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на мо мент перерахунку пенсії працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію та виплатити починаючи з 01.05.2016 року недоотриману пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсій;

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одеси про визнання дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок пенсії в частині з 01.05.2016 року по 19.10.2016 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, прийняти рішення, яким позовні вимоги щодо обмеження прав на перерахунок раніше призначеної пенсії задовольнити.

Згідно до вимог ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду в частині вимог визнання дій відповідача та зобовязання зробити перерахунок пенсії за період з 01.05.2016 року по 19.10.2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений процесуальний строк, встановлений ст.99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма Закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

У випадку порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, відповідно до ст.106 КАС України подається клопотання про його поновлення.

Згідно до вимог ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову за умови, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку вирішується в порядку, передбаченому ст.102 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах. Поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Предметом заявленого позову є наявність підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.05.2016 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата.

Тобто, позивач, отримуючи пенсію кожного місяця, був обізнаний щодо її розміру.

При цьому, як на підставу для звернення до суду з даним позовом, позивач посилається на підвищення заробітної плати працюючих державних службовців за постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, яка є нормативно-правовим актом, що був оприлюднений в офіційних виданнях, зокрема, в Урядовому кур'єрі від 15.12.2015 року № 234 та в Офіційному віснику України від 25.12.2015 року № 100, а отже позивач мав реальну можливість завчасно ознайомитися з вказаною постановою Кабінету Міністрів України, подати відповідну заяву до органів ПФУ та в разі відмови звернутися до суду з відповідним позовом у межах шестимісячного строку.

Таким чином, позивачу з 15.12.2015 року з дня офіційного оприлюднення та набрання чинності зазначеної постанови, мало бути відомо про його право на перерахунок пенсії.

Однак, як було встановлено вище, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 20.04.2017 року, тобто з пропуском строку, визначеного у ч.2 ст.99 КАС України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що лише пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений. При цьому, поважними можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Поряд з цим, в своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в даному випадку строк звернення із заявленим позовом обчислюється з моменту отримання ним довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії, а саме з 31.03.2017 року.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними наведені доводи позивача, оскільки як зазначає сам апелянт в січні 2017 року ним було подано до Суворовського районного суду м. Одеси позов щодо оскарження дій Головного територіального управління юстиції Одеської області щодо відмови у наданні довідки про складові заробітної плати, однак ухвалою суду зазначений позов був повернутий.

Тобто, правовідносини які склалися між іншими сторонами рішенням суду не встановлено, а тому допущення протиправної бездіяльності з боку Головного територіального управління юстиції Одеської області по відношенню до позивача відсутня.

В свою чергу, будь-яких доказів оскарження, як вважає позивач, бездіяльності Головного територіального управління юстиції Одеської області не надано, а так само позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що заявлений адміністративний позов в частині вимог за період з 01.05.2016 року по 19.10.2016 року має бути залишено без розгляду, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Так, при вирішенні спірного питання судом першої інстанції правильно були враховані положення ст.99 КАС України щодо строків звернення до суду, в даному випадку судом першої інстанції задоволені вимоги позивача з 01.10.2016 року, тобто, з урахуванням дати звернення позивача з даним позовом 24.11.2016 року, не виходячи за межі строку, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку.

Таким чином, позивачем не зазначено обґрунтованих підстав та не надано належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті рішення у справі, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що ухвала підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 199; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян