Справа № 219/2398/17
Суддя: Павленко О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/2398/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Брагіній М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання неправомірним рішення, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, згідно якого просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 31.10.2016 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити їй допомогу при народженні дитини, передбачену ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у розмірі, встановленому на дату народження дитини. Вказує, що вона є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО. Пояснила, що 8.12.2015 року у неї народилась дитина ОСОБА_3, про що 23.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зроблений відповідний актовий запис № 217. 11.08.2016 року вона звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради з заявою про призначення допомоги при народженні дитини, але отримала рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини без зазначення підстав. Вважає такі дії Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради неправомірними.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 31.10.2016 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та відмовилась від позовних вимог в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити їй допомогу при народженні дитини, просила закрити провадження в цій частині.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду заперечення, які підтримала у повному обсязі та пояснила, що позивач з 12.02.2015 року, а її донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, - з 11.08.2016 року, перебувають на обліку в УПСЗН Бахмутської міської ради як внутрішньо переміщені особи та мають відповідні довідки. Відомо, що позивачка з дитиною фактично проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до постанови КМУ № 365 від 8.06.2016 року призначення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам здійснюється за рішенням комісії після складання акту обстеження матеріально-побутових умов сімї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Обовязковість складання такого акту передбачена постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». 11.08.2016 року позивач звернулася до УПСЗН з питання призначення вищевказаних соціальних виплат. 3.10.2016 року за адресою проживання позивача була проведена перевірка достовірності інформації про зазначене нею у заяві фактичне місце проживання, при цьому спеціалістом управління було залишено повідомлення для позивача про необхідність зявитися до УПСЗН. У звязку з тим, що ОСОБА_1 проігнорувала виклик до УПСЗН, на підставі акту від 3.10.2016 року, яким факт проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 не підтверджувався, комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення від 4.10.2016 року (протокол № 14) про відмову в призначенні соціальних виплат. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 2.12.2016 року звернулася до Управління та просила надати їй особову справу по виплаті допомоги при народжені дитини, у звязку з переїздом до м. Торецьк, 13.12.2016 року справа була видана позивачу. Вважає, що Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради діяло в межах повноважень, передбачених законодавством України, тому в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 31.10.2016 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини підлягають задоволенню, а в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити позивачу допомогу при народженні дитини, передбачену ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» у розмірі, встановленому на дату народження дитини, провадження повинне бути закрите, виходячи з наступного.
Згідно копії паспорта громадянина України серії ВТ 126892, виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 12 листопада 2014 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.4-6).
Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.08.2016 року № НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9).
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.02.2015 року № НОМЕР_2, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9).
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.02.2016 року був встановлений факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дитини жіночої статі ОСОБА_3 в м. Єнакієве Донецької області (а.с.40-43).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 703397, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 23.03.2016 року, ОСОБА_3 народилася 11.12.2015 року, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, про що складений відповідний актовий запис № 217 (а.с.11).

Відповідно п.13 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, допомога при народженні дитини, яка народилась після 8 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Згідно ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За нормами статті 8 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Зазначені законодавчі приписи кореспондуються з пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, відповідно до якого допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Так, позивач як мати дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, факт народження якої був встановлений рішенням суду від 16.02.2016 року, вперше особисто звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, додавши до неї необхідні документи для призначення такої допомоги, тобто у строк, встановлений статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (а.с.7-8), проте рішенням від 31.10.2016 року у призначенні такої допомоги їй було відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не підтверджене фактичне місце проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365).

Пунктом 1 Порядку № 365 передбачено, що цей Порядок визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» (п. 2 Порядку №365).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Пунктом 5 Порядку № 365 передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. За змістом пунктів 6-15 Порядку № 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", який протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов'язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов'язку.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п'яти робочих днів з дня отримання такого подання.

За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати. Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

Таким чином, виходячи з наведених приписів, для призначення або відмови у призначенні соціальних виплат (в тому числі допомоги при народженні дитини) необхідно дотримуватись передбаченої Порядком №365 процедури.

Втім, відповідач вказує, що у звязку з тим, що ОСОБА_1 проігнорувала виклик до УПСЗН, на підставі акту від 3.10.2016 року, яким факт проживання ІНФОРМАЦІЯ_7 не підтверджувався, комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення від 4.10.2016 року (протокол № 14) про відмову в призначенні соціальних виплат, однак відповідачем не надано доказів отримання позивачем вказаного рішення від 4.10.2016 року, при цьому у заяві про призначення допомоги, яка заповнена власноруч позивачем, зазначено мобільний телефон заявниці.

Відповідно до положень Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

До того ж, позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини позивач звернулася до відповідача вперше з додержанням встановленого законом строку, додавши до неї повний перелік необхідних документів, будь-яких повідомлень про невідповідність або неповноту поданих документів Управлінням позивачу не спрямовувалось, відомостей про отримання позивачем допомоги в іншому органі соціального захисту населення на території України відповідачем на час розгляду справи не надано, а тому, підсумовуючи наведене, суд вважає неправомірною відмову у призначенні спірної допомоги.

Крім того, враховуючи, що позивач відмовилася від позовних вимог в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити їй допомогу при народженні дитини, просила закрити провадження в цій частині, суд на підставі п.2 ч.1 ст. 157 КАС України закриває провадження по справі в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 86, 94, 157, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні соціальної допомоги при народженні дитини.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області від 31.10.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Закрити провадження у справі в частині вимог про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя -

ОСОБА_5