Справа № 173/758/17
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/758/17
Провадження №2-а/173/52/2017
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетрвоської області

У складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,- ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1О з позовом про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії до Кам'янського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, згідно уточнених позовних вимог просить визнати дії відповідача щодо припинення виплати йому пенсії по інвалідності протиправними. починаючи з 01.04.2015 року, зобов'язати відповідача поновити йому з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 по 31.12.2016 року виплату призначеної пенсії по інвалідності та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він перебуває на обліку у відповідача з 16.12.2009 року та до 01.04.2015 року отримував пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання в розмірі 50% пенсії за віком відповідно до ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Раніше він працював на посаді інспектора сектору оформлення автомобільного транспорту митного поста «Дніпродзержинськ». яка відноситься до посад державної служби.

На теперішній час він працює на посаді завідувача сектору з питань захисту прав інтелектуальної власності та експертного контролю Управління організації митного контролю Дніпропетровської митниці ДФС, яка також відноситься до посад державної служби.

З 01.04.2015 року йому було припинено виплату по інвалідності. 03.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати йому пенсії по інвалідності. 27.03.2017 року ним отримано відповідь від відповідача в якому відповідач мотивує свою відмову у виплаті йому пенсії тим, що 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, ( далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015 року, п.п. 2 п. 12 розділу 1 якого внесені зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи( крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру» , «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/ роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Вважає, що дії відповідача по справі є неправомірними, оскільки він не отримує призначену спецпенсію, а отримує пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві. Він не може робити вибір між роботою державного службовця та призначеною на законних підставах пенсією по інвалідності, яка платиться йому як інвалідові, як захист ушкодженого здоровя, втрати частини професійної працездатності, тим більше, що розмір пенсії, і заробітної плати мінімальні.

Крім того закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі і спеціальних на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий

Відповідно з 01.06.2015 року втратили чинність норми, за якими призначались спеціальні пенсії, у зв'язку з чим спеціальні пенсії та щомісячне довічне грошове утримання за вказаними Законами не призначаються.

Враховуючи те, що закон прийнято не було, посада, на якій працює позивач не відноситься до посад, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ « Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», підстави для невиплати позивачеві пенсії з 01.04.2015 року визначенні ст. 54 ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відсутні що й стало підставою звернення до суду.

В судове засіданні позивач та представник позивача не зявились, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримал в повному обсязі.

Представник відповідача, Кам'янського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому пояснив, що 02.03.2015 року Верховною радою України прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Даним законодавчим актом внесено зміни до 14 законодавчих актів, які регулюють пенсійне забезпечення, та які передбачають, що з 01.04.2015 року, у період роботи на посадах державних службовців, прокурорів, суддів, народних депутатів, деяких інших категорій працівників, призначені пенсії не виплачуються до звільнення з державної служби. При цьому не має значення вид пенсії та закон, згідно з яким вона призначена. А оскільки позивач по справі працює на посаді державного службовця, тому з 01.04.2015 року йому виплата пенсії по інвалідності припинена.

З 01.01.2016 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення. від 24.12.2015 року в якому передбачано, що тимчасово протягом з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам,я кі працюють на посадах передбачених ЗУ « Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», не виплачуються.

Окрім того, позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, оскільки про порушення свого права позивач дізнався з 01.04.2015 року, а до суду з позовною заявою звернувся лише 15.05.2017 року, а тому вважає, що в задоволенні позов них вимог потрібно відмовити.

Вислухавши доводи осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач перебуває на обліку у відповідача з 16.12.2009 року та до 01.04.2015 року отримував пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок загального захворювання в розмірі 50% пенсії за віком відповідно до ст. 33 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Раніше позивач працював на посаді інспектора сектору оформлення автомобільного ранспорту митного поста «Дніпродзержинськ». яка відноситься до посад державної служби.

На теперішній час він працює на посаді завідувача сектору з питань захисту прав інтелектуальної вланості та експертного контролю Управління органзіції митного контролю Дніпроптеровської митниці ДФС, яка також відноситься до посад державної служби.

з 01.04.2015 року позивачу було припинено виплату по інвалідності та до цього часу не поновлена.

Як встановлено судом, З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, ( далі Закон № 213-VIII від 02.03.2015 року, п.п. 2 п. 12 розділу 1 якого внесені зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи( крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру» , «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/ роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про державну службу», «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімумів, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до Закону поновлюється.

Згідно п.2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року, , порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання)незалежно від часу призначення пенсії. Пунктом 5 розділу III «Прикінчеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з0 01.06.2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну служба», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», « Про кабінет Міністрів України», « Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, положення про помічника консультанта народного депутата України.

Таким чином дана правова норма,чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище». Конституційний суд у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституції) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизначеним є те, з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметним актом, який діяв у часі раніше. У звязку з тим, що у зазначений у п. 5 розділу III «Прикінцевих положень» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року, строк, тобто до 01.06.2015 року, закон щодо призначення призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратила чинність норма Закону України «Про державну службу», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом державним службовцям не призначаються, і відповідно позивач, який є державним службовцем, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015 року.

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, вже не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про державну службу», тому позивач з 01.06.2015 року перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015 року було призупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону, а відповідно і підстави для застосування даної норми, а відповідно виплата пенсії позивачу повинна бути поновлена до виплати.

Позивач не просить поновити йому строк звернення до суду та не обґрунтовує причн її пропуску, але прохає зобов'язати відповідача поновити йому виплату пенсії як інваліду Ш групи починаючи з 01.04.2015 року.

За даних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності згідно вимог ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року задоволенню не підлягають в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Також судом встановлено, що з 01.01.2016 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення. від 24.12.2015 року № 911-УШ відповідно до якого у ч. 1 ст. 47 ЗУ ««Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» абзаци другий та треті викладено у наступній редакції: « Тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам ( крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну служба», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Цим же законм були внесені зміни також в ст.. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХП від 09.04.1992 року, яким передбачано, що Тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам ( крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну служба», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються», після звільненя з роботи виплати пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 « Усправі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч. 7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», перше речення ч. й ст.. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХП відповідно до якого Тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудян 2016 року особам ( крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну служба», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано такими, щор не відповідає Конституції України.

Відповідно до ст.. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена, встановлена конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність

Оскільки Рішення КСУ набирає чинності в момент проголошення і визнає вищезазначені норми законодавства неконституційними, саме з часу прийняття. суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії за зобов'язання її виплатити позивачу з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу України про адміністративне судочинство - Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з того, що позовні вимоги задовольняються частково, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області на користь позивача 320 грн на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 71, 86, 94, 159-163 КАС України , - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області відносно припинення виплати призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_1, передбаченої ст. 33 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 20.12.2016 по 31.12.2016 року.

Зобов'язати Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності згідно вимог ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 20.12.2016 по 31.12.2016 року

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 320 грн., на відшкодування понесених судових витрати по сплаті судового збору

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги постанова набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не була змінена або скасована.

Суддя Петрюк Т.М.