Справа № 872/5866/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 рокусправа № 185/1060/17(2-а/185/136/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у справі № 185/1060/17 за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зобовязати відповідача призначити пенсію за віком з 19.01.2017 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, провести перерахунок та виплатити різницю між отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказавши на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що з 06.03.1998 йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». В січні 2017 року позивач досяг пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до цього Закону. Проте, відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком з тих підстав, що у 1998 році позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таку відмову позивач вважає протиправною та такою, що порушує гарантовані Конституцією та Законами України права, оскільки, за позицією позивача, пенсія за віком на пільгових умовах та пенсія за віком на загальних підставах є два різних видів пенсійного забезпечення, у звязку з чим право вибору пенсії належить позивачу.

Розгляд справи відбувся в порядку скороченого провадження, тому за приписами ст. 183-2 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Павлоградському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, призначену відповідно до ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

19.01.2017 позивач звернувся до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням комісії при Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій № 44 від 27.01.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до його заяви від 19.01.2017.

Листом від 27.01.2017 № 2080/07/18 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за віком за нормами ст. 26 з урахуванням ч. 4 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з тим, що у березні 1998 року позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка після цього неодноразово перераховувалась за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено у призначені пенсії за віком із здійсненням нового нарахування, оскільки позивачу вже було призначено пенсію за віком.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Нормами ст. 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, законодавцем наведено вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Отже, дія Закону України «Про пенсійне забезпечення» поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була обрахована за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не узгоджується з наведеними вимогами законодавства. Даний вид пенсії (пенсія за віком на пільгових умовах) не є іншим у розумінні статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Помилковими є твердження позивача про те, що пенсія зі зниженням віку Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена є помилковим, оскільки право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення" (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається підп.3 п. 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Положенням Закону України „Про пенсійне забезпечення" і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Оскільки позивач по справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком в 1998р., яка йому неодноразово з 2004 року до 2016 року перераховувалася у визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції у цій справі про відсутність правових підстав для нового призначення та обрахунку позивачу за його заявою пенсії за віком у відповідності до статті 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у справі № 185/1060/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко