Справа № 639/6133/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 червня 2017 року м. Київ К/800/16779/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі Міністерство) в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України від 20 грудня 1996 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII, спірна грошова допомога відповідно); зобов`язати Міністерства прийняти таке рішення у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975) та надіслати це рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 для видання наказу про виплату йому спірної грошової допомоги.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що має право на призначення і виплату спірної грошової допомоги, однак відповідач не розглянув відповідну заяву згідно вимог чинного у період спірних правовідносин законодавства, чим порушив його права, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просив про задоволення позову.
Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, позов задоволено частково та зобов`язано відповідача розглянути питання щодо призначення позивачу спірної грошової допомоги у відповідності до вимог статті 16 Закону № 2011-XII і Порядку № 975. В решті позову відмовлено.
У касаційній скарзі Міністерство, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, в частині задоволених вимог, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.
Скаржнику, у строк до 7 червня 2017 року запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз`яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.
У встановлений судом процесуальний строк скаржником виконано вимоги ухвали у повному обсязі, однак у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.
За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що згідно з положеннями Порядку № 975 відповідач, за наслідками розгляду заяви про призначення грошової допомоги, повинен прийняти відповідне рішення. Іншого чинним у період спірних правовідносин законодавством не передбачено, а тому у Міністерства не було правових підстав для повернення заяви позивача разом з доданими до неї документами для доопрацювання.
Як встановлено судами, ОСОБА_1 , з 22 червня 1984 року по 14 червня 1985 року проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 , яка знаходилась на території Республіки Афганістан, де в цей час велись бойові дії і брав участь у бойових діях, що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною, Жовтневим районним комісаріатом м. Харкова, військовим квитком.
Довідкою МСЕК № 1 серії 12 ААА № 118188 від 28 грудня 2015 року у зв`язку з контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, позивачу з цієї дати встановлена 3 група інвалідності на строк до 28 грудня 2017 року.
На підтвердження обставин поранення позивачем надано витяг із протоколу засідання центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 29 липня 2015 року № 2821 відповідно до якого вогнепальні осколкові поранення голови, грудей, обох верхніх і нижніх кінцівок (контузія головного мозку, 1984 рік) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.
Згідно відповіді Харківського обласного військового комісаріату від 9 червня 2016 року № 1239 ВСЗ, ОСОБА_1 повідомлено про відповідь комісії Міністерства з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року № 36 про те, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність їх повернення на доопрацювання, так як заявником не подано документи про причину та обставини поранення.
Так, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон № 2011-XII, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Право на одержання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності закріплено у статті 16 Закону № 2011-XII, за змістом якої остання виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Питання щодо призначення і виплати вищевказаної грошової допомоги врегульовано Порядком № 975, пунктами 11 13 якого передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою). Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак у даному випадку таке відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.
Ураховуючи викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.
Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 6 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, відмовити.
Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного
суду України М.І. Мойсюк