Справа № 817/860/16
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів: Гриціва М.І., Кривенди О.В.,-

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2017 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Рівненської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 6 березня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою 5 травня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів прокуратури Рівненської області щодо звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат - скасував та прийняв в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнав протиправними та скасував накази прокуратури Рівненської області від 13 травня 2016 № 441 та 6 червня 2016 року № 533 щодо звільнення ОСОБА_2 з посади та органів прокуратури України. Поновив ОСОБА_2 на посаді начальника відділу з питань розгляду листів, прийому громадян та доступу до публічної інформації прокуратури Рівненської області та органах прокуратури України з 7 червня 2016 року. Зобов'язав прокуратуру Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 7 червня 2016 року по день фактичного виконання рішення суду у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 травня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду.

Не погоджуючись із рішенням суду касаційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася із заявою про його перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування наведених у заяві доводів додає копії рішень Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2014 року та 16 листопада 2016 року (справи №№ К/800/40453/13, К/800/9173/16 відповідно) та рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року (справа № 817/280/16), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

До заяви також додано постанови Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року та 28 березня 2017 року (справи №№ 21-237а11, 21-3855а16).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

Надана ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2016 року, на яку заявник посилається як на підставу для перегляду оскаржуваного рішення касаційного суду, не можна вважати такою, що дає підстави для допуску справи до провадження та перегляду її Верховним Судом України, оскільки вона не є рішенням суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС судові рішення в адміністративних справах можуть бути переглянуті Верховним Судом України з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Аналіз оскаржуваної ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2017 року та наданих на порівняння рішень цього ж суду від 18 лютого 2014 року та 16 листопада 2016 року не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом одних і тих же норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Також вказані рішення суду касаційної інстанції не містить іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на постанови Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року та 28 березня 2017 року, слід зазначити, що аналіз оскаржуваного судового рішення та вказаних постанов не дає підстав для висновку про невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Зазначене не дає підстави для висновку про обґрунтованість поданої заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Рівненської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачО.Б. Прокопенко
Судді: М.І. Гриців О.В. Кривенда