Справа № 466/7720/16-а
Суддя: Ковальчук О. І.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7720/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ковальчука О.І.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова), треті особи ДПІ у Шевченківському районі у м. Львова, Міністерство Фінансів України, Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському району м. Львова про визнання дій протиправними, зобов»язання до вчинення дій, стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій, в якому з врахуванням уточнень просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова щодо стягнення з довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб за період з липня 2016 року по травень 2017 р.; визнати відмову УПФУ в Шевченківському районі м. Львова, викладену в листах від 28.07.2016 р. та від 09.12.2016 р. щодо здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді протиправною; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова донарахувати за період з січня 2016 р. по травень 2017 р. і виплатити йому 80961,48 грн. щомісячного грошового утримання судді у відставці та проводити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі змінами грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді. Стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2551,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він має стаж роботи судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, 21 рік 11 місяців 09 днів і таке утримання отримує. Відповідач неправомірно здійснює стягнення податку з довічного грошового утримання, що неодноразово вже було предметом судового розгляду за період з липня 2014 р. до жовтня 2015 р. (Постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2015 р.) та за період від листопада 2015 р. по червень 2016 р. (Постанова Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2016 р.). Незважаючи на судові рішення відповідач продовжує вчиняти аналогічні протиправні дії. Крім того, відповідач безпідставно, всупереч вимогам діючого законодавства відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії виходячи зі змін грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді. З огляду на такі факти та з урахуванням уточнень до позовної заяви просить постановити рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненні до неї. Просить уточнений позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, покликаючись на мотиви, викладені у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Представники третіх осіб направили в розпорядження суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, стаж роботи суддею становить 21 рік 11 місяців 09 днів та отримує щомісячне грошове утримання судді.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався з аналогічними вимогами до відповідача. Так, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2015 р. позов було задоволено, визнано протиправними дії відповідача щодо стягнення з довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів осіб за період з листопада 2015 р. по червень 2016 р. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 стягнутий податок з доходів фізичних осіб за період з липня 2014 р. по жовтень 2015 р. та стягнуто на мою користь неправомірно утриманих 24100,74 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2016 року частково задоволено мій позов. Визнано протиправними дії відповідача щодо стягнення з довічного щомісячного грошового утримання судді Мусієвського Є.П. податку з доходів осіб за період з листопада 2015 р. по червень 2016 р. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 стягнутий податок з доходів фізичних осіб за період з листопада 2015 р. по червень 2016 р. у розмірі 14904,48 грн.

З наведеного позивачем розрахунку безпідставно стягнута сума коштів, внаслідок оподаткування щомісячного грошового утримання судді, складає 80961 грн.48 коп. Відповідачем жодних спростувань або інших нарахувань проведеного оподаткування суду не надано.

З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий Кодекс України, згідно з п. 164.1. ст. 164 якого, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначено доходи платника податку, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Підпунктом 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 визначені інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «е» пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, а також з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

На підставі зазначених норм відповідач утримував з щомісячного грошового утримання позивача податок на доходи платника податку відповідно до пп. 164.2.19. п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України за встановленою ставкою.

Рішенням Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. N 18-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України встановлено, що Україна є соціальною, правовою державою; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 1, частини друга, третя статті 8 Основного Закону України).

За частиною першою статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом; судову владу реалізовують професійні судді (частини перша, друга статті 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI з наступними змінами.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України (частина перша статті 126 Основного Закону України).

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Як вбачається зі змісту Закону, у ньому розрізняється правове становище судді, який здійснює правосуддя, та судді у відставці. Статтею 138 Закону передбачено підстави набуття суддею у відставці права на пенсію або на щомісячне довічне грошове утримання.

Положення частин першої - четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року N 2862-XII з наступними змінами, Постанова Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року N 865 з наступними змінами містять приписи щодо винагороди, матеріального і соціального забезпечення суддів, в тому числі щомісячного грошового утримання.

Особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди, а тому не є складовою заробітної плати судді. Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу.

Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у звязку з виконанням ним своїх обовязків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обовязків та особливою формою його соціального забезпечення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, за якою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді (абзац пятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007).

Податковим кодексом України передбачено такий обєкт оподаткування, як загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, у тому числі заробітна плата, та встановлено винятки з оподатковуваних доходів фізичних осіб. Одним з доходів, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не підлягають оподаткуванню, є щомісячне довічне грошове утримання (підпункт «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Кодексу).

Аналіз наведених положень Кодексу, Закону та зазначеної позиції Конституційного Суду України дає підстави для висновку, що правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття - однорідними та взаємоповязаними. Щомісячне грошове утримання ідентичне щомісячному довічному грошовому утриманню та є звільненою від оподаткування виплатою.

Відповідно до частини першої статті 130 Конституції України у Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 11 березня 2010 року N 7-рп/2010, окреме фінансування кожного суду загальної юрисдикції та Конституційного Суду України забезпечує умови для конституційних гарантій їх самостійності та незалежності суддів при здійсненні правосуддя, оскільки унеможливлює негативний вплив на них через механізми виділення та розподілення належних їм відповідно до закону коштів Державного бюджету України; таке фінансування повинне забезпечуватися державою виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини, абзац другий пункту 1 резолютивної частини).

Фінансування судів включає також фінансування діяльності суддів, яке повинне забезпечуватися державою виключно з Державного бюджету України. За частиною пятою статті 138 Закону, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, відмінність щомісячного грошового утримання працюючого судді від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці полягає у тому, що судді, які мають право на відставку та продовжують працювати на посаді судді, цю виплату одержують виключно з Державного бюджету України, а судді у відставці - з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина пята статті 138 Закону).

Пенсійний фонд України є уповноваженим державою органом, зокрема, щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (абзац восьмий підпункту 5 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 384/2011).

Таким чином, поняття «щомісячне довічне грошове утримання» означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, в системному зв'язку з положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI з наступними змінами означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді та одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, що є складовою правового статусу судді і однією з гарантій його незалежності, так і судді у відставці, який одержує таку виплату з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова стосовно стягнення з щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб за період з липня 2016 року по травень 2017 року включно та щодо зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказані кошти.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач до виходу у відставку працював на посаді голови Залізничного районного суду м. Львова.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Аналіз наведених положень Закону вказує на те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому законодавець не обмежує розмір довічного грошового утримання судді у відставці розміром грошового утримання працюючого судді, діючим на дату призначення судді у відставці грошового довічного утримання.

Вказані норми Закону не передбачають процентного співвідношення щорічного довічного грошового утримання від власного заробітку (на відміну від пенсії у загальноприйнятому понятті), а передбачають саме виплату від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Виходячи з наведеного, положення ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» по суті і змісту повинні бути застосовані до даних правовідносин, до права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів апеляційного суду, працюючих на відповідних посадах, тобто, на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у випадку зміни розміру грошового утримання діючих суддів апеляційного суду.

При цьому слід врахувати положення ч.5 ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» якою визначено, що за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Наведене положення закріплене у рішеннях Конституційного Суду України, що стосується правових понять інституту судді у відставці, поняття щомісячного довічного грошового утримання, принципів незалежності суддів, що вказане конституційним судом, зокрема, про неможливість відміни та звуження змісту та об'єму статусу суддів, про неможливість звуження досягнутого рівня незалежності суддів, про неможливість диспропорції у матеріальному забезпеченні судів та суддів різних рівнів, про неможливість суттєвої диспропорції у грошовому забезпеченні працюючих суддів та суддів у відставці, про неможливість відміни принципу, як перегляд щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни заробітної плати працюючим суддям, виходячи з її нового розміру.

В іншому випадку гарантії нарахування щомісячного довічного грошового утримання позивачеві суттєво звужуватимуть зміст, об'єм статусу судді, рівень його соціального захисту, відповідно звужуватимуть гарантії незалежності суддів, оскільки виходячи у відставку, суддя мав право на перегляд розміру виплат щомісячного довічного грошового втримання при зміні заробітку діючого судді, тлумачення нового закону відповідачем, що він начебто не передбачає перегляду щомісячного довічного грошового утримання, суперечить змісту закону та Конституції.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011р. № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також зазначив про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Таким чином, позивач має беззаперечне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно довідок, які підтверджують розмір суддівської винагороди, яку б позивач отримував на посаді голови Залізничного районного суду м. Львова згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Окрім цього, відповідно до ст.3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України,

Як встановлено ч.4 ст.17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності суддів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів, фінансуванням суддів виключно з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що судді, які працюють або працювали у систем судів загальної юрисдикції, не повинні ставитись у менш вигідне становище в питаннях пенсійного забезпечення, а саме нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, порівняно із суддями Конституційного Суду України.

Таким чином, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлено постановою Верховної Ради України від 24.02.1994р. «Про доповнення постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів». Цією постановою було доповнено пункт перший попередньої постанови Верховної Ради України від 15.12.1992р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» абзацом 3, згідно якого в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі цієї норми Закону, Пенсійним фондом України було прийнято постанову № 21-3 від 22.12.2006р. «Про затвердження порядку призначення виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами пенсійного фонду України», де був передбачений спеціальний розділ «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Не зважаючи на те, що постанова Верховної Ради України № 4016-XI від 24.02.1994р., якою було введено перерахунок суддям у відставці щомісячного довічного грошове утримання, діяла до 03.08.2010р., тобто, до прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (ч.2 п.4 розділу 11 «Прикінцеві положення») Пенсійний фонд України всупереч вищезазначеній постанові Верховної Ради України, вимогам ч.ч.1 та 2 ст.22 Конституції України про те, що конституційні права і свободи гарантуються, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, Рішенню Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22.09.2005р., який вказав, що конституційні права, свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, прийняв нову Постанову № 3-1 від 25.01.2008р. «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», в якому відсутній розділ «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Пенсійний фонд України є виконавчим органом і не має функцій законодавчого органу, не може встановлювати або скасовувати право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Між тим, Пенсійний фонд України прийняв постанову, яка суттєво звузила обсяг діючих прав суддів у відставці на пенсійне забезпечення, вилучивши розділ «Оформлення документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання».

Разом з тим, із додатку № 2 до вказаної постанови убачається, що органи Пенсійного фонду України здійснюють не лише призначення і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але і перерахунок такої.

Крім того, в питанні про право суддів у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку зі зміною заробітної плати діючим суддям Конституційний Суд України зазначив в своєму Рішенні № 3-рп/2013 від 03.06.2013р., вказавши у п.7 мотивувальної частини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абз.2 п.2 розділу 11 «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011р., що поширюючи дію положень абз.2 п.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення», як вбачається з їх змісту, на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), залишив незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, але звузив обсяг цього права та встановив обмеження в перерахунках передбачених законами України (пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Таким чином, зазначені положення Закону № 3668-УІ в частині поширення їх дії на Закон № 245З-VI стосовно виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці суперечить вимогам ч.1 ст.126 Конституції України.

Із наведеного випливає, що у зв'язку зі зміною заробітної плати діючим суддям за відповідною посадою, позивачу, як судді у відставці, у відповідності до вимог ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідач зобов'язаний провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідок про заробітну плату за відповідною посадою на час здійснення перерахунку.

Також суд вважає, що вирішуючи питання про зобов'язання здійснити перерахунок та виплачувати належні платежі, суд, у разі відсутності спору про право особи на отримання довічного грошового утримання судді у відставці або встановлення такого права в судовому порядку, не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення його перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість вказаних позовних вимог та необхідність їх задоволення, при цьому слід визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова, яка викладена у листах № М-126 від 28.07.2016 р. та № 12175/02-10 від 09.12.2016 р.., щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 28.07.2016 р., та здійснити виплату нарахованих сум.

В силу дії ст. ст. 90, 94 КАС України, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає сума сплаченого ним судового збору в розмірі 1101,20 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1450 грн.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2,6, 9, 10, 11, 70, 71, 87, 90, 159-163, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова) щодо стягнення з довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб за період з липня 2016 р. по травень 2017 р.

Визнати противоправною відмову Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова), яка викладена в листах № М-126 від 28.07.2016 року, № 12175/02-10 від 9.12.2016 року щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді.

Зобов'язати Личаківське обєднання управління Пенсійного фонду України м. Львова (Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова) нарахувати за період з січня 2016 р. по травень 2017 року і виплатити 80961 грн. 48 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язати Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова (Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова) проводити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі змін грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді.

Стягнути з Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова) в користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2551 грн. 20 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2