Справа № 487/3380/16-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/3380/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко В.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.07.2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання поновити йому нарахування та виплату пенсії за вислугою років у раніше встановленому розмірі; визнання протиправним та скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.06.2016 року №27/1.

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що дії відповідача по припиненню виплати йому пенсії є протиправними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства, оскільки відповідач фактично припинив позивачу виплату пенсії на підставі Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», норми якого не регулюють правовідносини щодо призначення, перерахунку та виплати пенсій особам, звільненим з військової служби, в той час як право позивача на довічне отримання пенсії передбачено Конституцією України та Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.02.2017р. визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про утримання надміру виплачених сум пенсій від 21.06.2016 року №27/1; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити позивачу нарахування та виплату пенсії за вислугою років з 01.07.2016 року без обмеження граничного розміру.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції, при вирішенні справи, вимог закону, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.01.2006 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в ОСОБА_1 управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 11.01.2006 року позивач проходить службу в управлінні з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Миколаївської міської ради на посаді начальника відділу захисту населення і територій. /а.с.20-22/

У встановленому законом порядку позивач звернувся до ОСОБА_1 УПФУ в Миколаївській області із заявою про поновлення виплати йому пенсії як ветерану військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 січня 2016 р. по 30.06.2016 р. позивач отримував пенсію як ветеран військової служби, однак, на переконання відповідача, не мав права на отримання вказаної пенсії, що підтверджено довідкою ОСОБА_1 УПФУ в Миколаївській області від 21.06.2016 р. за № 1767, з якої вбачається, що позивачу за період з січня 2016р. по червень 2016р. помилково було виплачено 11205,96грн.

З Рішення ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №27/1 від 21.06.2016р. вбачається, що в зв'язку з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством, за період з 01.01.2016р. по 30.06.2016р. утворилась переплата пенсії ОСОБА_2 в загальному розмірі 11205,96грн., в результаті отримання пенсії в період проходження служби в органах місцевого самоврядування. Сума переплати пенсії підлягає поверненню позивачем ОСОБА_1 УПФУ в Миколаївській області. /а.с.18/

Не погоджуючись с діями відповідача щодо зупинення виплати пенсії та утримання надміру виплачених сум пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 року.

Положеннями вказаного вище Закону України внесені зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме частину 7 статті 21 Закону викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

З аналізу вказаної статті вбачається застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування.

Частинами 1 та 2 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (редакції п. 2 ч. 5 Розділу І Закону від 24.12.2015 року) передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким частину 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України «Про державну службу» поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01.05.2016 року набрав законної сили новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, у відповідності до прикінцевих положень Закону визнано таким, що стратили чинність: 1) Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; 2) Постанову Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.491); 3) Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 2012р., №26, ст.273; 2014р., №1, ст.2, №12, ст.178, №22, ст.798; 2015р., №4, ст.17).

Отже, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, з 01 травня 2016 року Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, а посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Для відокремлення суб'єктного складу посадовців органу місцевого самоврядування слід звернути увагу на ч.1 ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Колегія суддів звертає увагу, що саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії, про що зазначено в п.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі у органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, це є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії згідно чинного законодавства.

Відтак, позивач у спірний період був посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що саме Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є спеціальним актом, що підлягає застосуванню до позивача в силу його статусу (посади в органі місцевого самоврядування), в свою чергу, законодавцем виключено можливість застосування до нього приписів ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка містить в собі застереження щодо виплати пенсії особам, які працюють саме на державній службі.

Більш того, стаття 21 зазначеного Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», в редакції з 02.03.2015 року, містить зобов'язання для органів ПФУ щодо припинення виплати будь-якого виду пенсії особам які працюють в органі місцевого самоврядування та не має жодних виключень, в тому числі стосовно ветеранів військової служби.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ неконституційним не визнавався, він є чинним та підлягає застосуванню.

Разом з тим, можливість утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4.

Згідно пункту 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї, тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Приймаючи до уваги, що позивач працював в органах місцевого самоврядування з 2006р., місце роботі не змінював, сумлінно виконував свої обовязки громадянина, будь-якої недостовірної інформації до управління Пенсійного фонду не надавав, переплата пенсій відбулася внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків у чіткій відповідності до законодавства, тобто у відповідача були відсутні підставі для прийняття рішення від 21.06.2016р. № 27/1 про утримання надміру виплачених сум пенсій з позивача.

За таких обставин, оскільки при вирішенні справи щодо позовних вимог про поновлення виплати пенсії, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.202 КАС України підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково, постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2017 року скасувати в частині зобовязання ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії за вислугою років з 01.07.2016 року без обмеження граничного розміру.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити ОСОБА_2 нарахування та виплату пенсії за вислугою років з 01.07.2016 року без обмеження граничного розміру.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Судовий збір, сплачений ОСОБА_2 у розмірі 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. компенсувати за рахунок коштів Держаного бюджету України.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія