Справа № 808/1848/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року о/об 17 год. 40 хв.Справа № 808/1848/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участі секретаря судового засідання Малої Т.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за поданням Головного управління ДФС у Запорізькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податку, -

за участі представників:

позивача - ОСОБА_2

( діє на підставі довіреності № 100/08-01-10-02 від 19.01.2017 року)

позивача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності № 7376/10/08-01-14-07-19 від 21.06.2017 року)

відповідача - ОСОБА_4

(діє на підставі угоди № 20-К від 22.06.2017 року)

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2017 року о 14 год. 15 хв. Головне управління ДФС у Запорізькій області (далі заявник) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із поданням до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі боржник), в якому заявник просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (р.н.о.е.п.п.) застосованого на підставі рішення виконуючого обовязки заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2017 року.

Подання обґрунтовано вимогами Податкового кодексу України та зазначено, що відповідно до інформаційної системи ДФС України «Податковий блок», в якій накопичується вся податкова звітність платників податків, ФОП ОСОБА_1, почала здійснювати розрахунки із застосуванням РРО з 17 червня 2016 року, в той час як ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами почали діяти з 01 червня 2016 року РРО на кафетерій «Бухта радості» за адресою: Запорізька область, смт. Кирилівка, вул. Рибацька, 6 (база відпочинку «Дружба») зареєстровані з 27 квітня 2016 року. Зазначає, що до початку проведення фактичної перевірки, у відповідності до підпункту 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, проведено контрольну розрахункову операцію, що підтверджується рахунком офіціанта та фіскальним чеком від 15 червня 2017 року. Вказує, що ФОП ОСОБА_1 відмовилась від проведення фактичної перевірки та допуску посадових осіб до перевірки. На підставі вимог пункту 81.2 статті 81 ПК України посадовими особами контролюючого органу складено акт недопуску посадових осіб до перевірки від 15 червня 2017 року. ФОП ОСОБА_1 відмовилась від підписання та отримання одного примірника акта не допуску посадових осіб до перевірки, про що складено акт відмови в отримані акта недопуску посадових осіб до перевірки від 15 червня 2017 року. Таким чином зазначає що податковий орган правомірно звернувся до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (р.н.о.е.п.п.) застосованого на підставі рішення виконуючого обовязки заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2017 року.

В судовому засіданні представники податкового органу подання підтримали у повному обсязі просили суд його задовольнити.

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проти подання заперечив та зазначив, що не допуску до перевірки не було, а працівники податкового органу прийшли до закладу в неробочий час та не мали права на проведення перевірки. Зазначає, що жодних порушень з боку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не було.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представників заявника та представника відповідача, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини подання, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5, зареєстрована як Фізична особа - підприємець за адресою: 69002, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Відповідно до Наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 12 червня 2017 року № 1480 та направлень на проведення фактичної перевірки від 12 червня 2017 року № 647, № 648, головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 та головним державним ревізором-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_6 15 червня 2017 року зроблено вихід на фактичну перевірку кафетерію «Бухта радості» за адресою: Запорізька область, смт. Кирилівка, вул. Рибацька, 6 (база відпочинку «Дружба», в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1В.).

15 червня 2017 року працівниками податкового органу складено Акт №319/08-01-14/211/9720045 про не допуск посадових осіб до перевірки.

15 червня 2017 року складено Акт про відмову в отриманні акту не допуску посадових осіб до перевірки №320/08/01-1/НОМЕР_1.

20 червня 2017 року заступником начальника ГУ ДФС у Запорізькій області 20 червня 2017 року прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

На підставі зазначеного, податковий орган звернувся до суду для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (р.н.о.е.п.п.) застосованого на підставі рішення виконуючого обовязки заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області 20 червня 2017 року.

Згідно з частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки підставою звернення до суду з поданням є рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, для вирішення подання суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість такого акту.

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 ПК України органи державної фіскальної служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків.

За правилами пункту 20.1.9 статті 20 ПК України органи державної фіскальної служби мають право, вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки;

Згідно з пунктом 20.1.10. статті 20 ПК України органи державної фіскальної служби мають право, здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Відповідно до наказу №1480 від 12 червня 2017 року та направлень на проведення перевірки № 647, № 648 від 12 червня 2017 року податковий орган проводив фактичну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Термін проведення фактичної перевірки, відповідно до наказу від 12 червня 2017 року №1480 - 10 робочих днів, починаючи з 14 червня 2017 року.

Згідно з підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності однієї з підстав, а саме - неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Відповідно до пункту 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Представник відповідача зазначає, що не допуску до перевірки не було, а працівники податкового органу прийшли до закладу в неробочий час та не мали права на проведення перевірки. Зазначає, що жодних порушень з боку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не має.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача на підставі наступного.

Так, відповідно до матеріалів подання податковим органом виконано вимоги пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Відповідно до абзацу 7 пункту 81.1 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Матеріалами подання встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відмовилася від отримання наказу на перевірку та підписання направлень про проведення перевірки, про що податковим органом складено Акт № 4/08/01/14/НОМЕР_2 від 15 червня 2017 року, як того вимагає абзац 7 пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Що стосується зауважень представника відповідача стосовно того що працівники фіскальної служби проводили перевірку у неробочий час, то суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив про те, що заклад що перевірявся, працює з 09 год. 00 хв. по 22 год. 00 хв., а таким чином працівники контролюючого органу приступили до проведення перевірки після спливу робочого часу закладу.

Разом з тим, судом встановлено, що контрольно-розрахункова операція, проведена податковим органом, 15 червня 2017 року о 21 год. 38 хв. Також, відповідно до висновку за результатами розгляду звернення громадян, дзвінок ревізорів до поліції було здійснено о 21 год. 56 хв. Представник ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснила, що в поліцію здійснено дзвінок після того як Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відмовилась від ознайомлення з наказом та направленнями на перевірку та відмовила у допуску до перевірки, а після чого зачинили ревізорів у приміщенні закладу який перевірявся.

Тобто, зазначені обстави спростовують твердження представника відповідача про проведення перевірки закладу у неробочий час.

Посилання представника відповідача стосовно відсутності ОСОБА_1 при проведені фактичної перевірки не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено відмову від допуску до перевірки не лише платником податків, а і його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції. Спілкування з приводу проведення перевірки з працівниками закладу представником відповідача підтверджено в ході судового розгляду.

Отже, суд приходить до висновку, про те, що контролюючим органом не було порушено вимог діючого законодавства та здійснено правомірний вихід на перевірку.

Таким чином, дії уповноваженої особи платника свідчать про умисне ігнорування законних вимог Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо допуску та проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Як вбачається зі змісту підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.6 статті 94 ПК України керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Згідно з пунктом 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

У зв'язку з відмовою платника податків у допуску посадових/службових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової перевірки, виконуючим обовязки заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_7 20 червня 2017 року о 15 год. 00 хв. прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що до початку проведення перевірки ревізорами виконано вимоги пункту 81.1 статті 81 ПК України, а відтак не допущення до її проведення працівників ДФС є таким, що порушує вимоги ПК України.

Згідно зі статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведена правомірність прийнятого рішення щодо умовного адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (р.н.о.е.п.п.).

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (р.н.о.е.п.п.) застосованого на підставі рішення виконуючого обовязки заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області 20 червня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Татаринов