Справа № 642/2887/17
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №642/2887/17
Провадження №2-а/642/316/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(скорочене провадження)

27 червня 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського обласного військового комісаріату про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

Визнати протиправними бездіяльність Харківського Обласного Військового Комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку про виплату (ОСОБА_1) одноразової грошової допомогипередбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги …» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.

Зобовязати Харківський Обласний Військовий Комісаріат подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (ОСОБА_1) одноразової грошової допомогипередбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобовязати відповідача відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначено, позивач проходив строкову військову службу у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обовязку) в Демократичній Республіці Афганістан.

25.04.2017р. позивач звернувся до ХОВК с заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням йому інвалідності на підставі довідки МСЕК від 16.06.2016 року, якою позивач визнаний з 14.06.2016 року інвалідом ІІ групи з причин поранення отриманого при виконанні інтернаціонального обовязку в Афганістані тобто при виконанні обовязків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

ХОВК листом від 25.05.2017 року позивачу було направлено формальну відповідь відповідно до якої у ХОВК не має підстав для складання, щодо позивача висновку про отримання одноразової грошової допомоги.

Представник Харківського обласного військового комісаріату у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову зазначив, що оскільки позивач звільнився з 1986р., а інвалідність позивачу встановлена в 2009р. позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1, проходив строкову військову службу у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обовязку) в Демократичній Республіці Афганістан.

27 червня 2001р. військово лікарською комісією Орджонікідзевського РВК м. Харкова було видано свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 №44/4, яким встановлено, що поранення ОСОБА_1 отримано при виконання інтернаціонального обовязку в республіці Афганістан.

Згідно довідки МСЕК Серія 12 ААА від 16.06.2016 року позивачу була встановлена ІІ група інваліда війни з 14.06.2016 року безстроково з причини поранення отримано при виконання інтернаціонального обовязку в республіці Афганістан тобто поранення повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

25.04.2017р. ОСОБА_1 звернувся с заявою про виплату одноразової грошової допомоги до ХОВК з усіма передбаченими документами при цьому надав довідку МСЕК Серія 12 ААА від 16.06.2016 року, як підставу свого права на одноразову грошову допомогу.

Надаючи правову оцінку заявленим позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі змістом статей 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до п. 1ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пп.4 п. 2 ст.16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Як вже зазначалось позивачу встановлена ІІ група інваліда війни з 14.06.2016 року безстроково з причини поранення отримано при виконання інтернаціонального обовязку в республіці Афганістан.

На час виникнення спірних правовідносин механізм призначення одноразової грошової допомоги здійснюється у Порядку затвердженим постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. (надалі Порядок 975)

Згідно п. 13 Порядку №975 у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів керівник відповідача мав подати розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству Оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в. п. п. 10 і 11 цього Порядку.

До суду не надано доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви до Харківського обласного військового комісаріату.

Як вбачається з листа ХОВК від 25.05.2017р. та заперечення ХОВК то висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу не складався та на адресу розпорядника бюджетних коштів (Міністерства Оборони України) разом з документами позивача не надсилався, а від так з боку відповідача наявна протиправна бездіяльність.

Судом встановлено, що позивач отримав інвалідність з причин поранення отримано при виконання інтернаціонального обовязку в республіці Афганістан тобто поранення повязане з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013р.

Суд вважає за необхідним зазначити, що позивач не мав права на отримання одноразової грошової допомоги згідно Порядку 499.

Оскільки стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та пп.4 п.2 Порядку 499 надавав право на одноразову грошову допомогу після звільнення лише тим особам інвалідність, яких настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Матеріали справи не містять доказів, які свідчать, що позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

01.01.2014р. набули чинності Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII на виконання даного закону Кабінетом Міністрів України був затверджений Порядок 975.

Згідно абз. 2 п. 3 Порядку затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК.

Виходячи з буквального тлумачення п. 3 Порядку 975 то право позивача виникло з дати, що зазначена у довідці МСЕК від 16.06.2016 року, яка була надана позивачем при зверненні до ХОВК 25.04.2017р.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача, є зобов'язання Харківського обласного військового комісаріату подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядком затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги".

Згідно з приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому "на підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен вчиняти дії не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених відповідним законом.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, позивач, звертаючись до суду із позовом, порушив питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб'єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п.4 ч.1 ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Згідно ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 159-163, 167, 186, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними бездіяльність Харківського Обласного Військового Комісаріату, яка полягає в не поданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогипередбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги …» та Наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.

Зобовязати Харківський Обласний Військовий Комісаріат подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогипередбаченої ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобовязати відповідача відповідно до ст.267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.М.Гримайло