Справа № 720/1812/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 720/1812/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вівчар Г.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Новоселицького районного суду Чернівецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Новоселицькому районі Чернівецької області про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії.

Новоселицький районний суд Чернівецької області постановою від 03.04.2017 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Проведеною зустрічною перевіркою Управління пенсійного фонду України у Новоселицькому районі встановлено, що позивач у:

-1976 році - 77 трудоднів при встановленому мінімумі 250; 1977 році - 178 трудоднів при встановленому мінімумі 250; 1978 році - 68 трудоднів при встановленому мінімумі 250; 1981 році - 193 трудоднів при встановленому мінімумі 220; 1982 році - 199 трудоднів при встановленому мінімумі 220; 1983 році - 186 трудоднів при встановленому мінімумі 220; 1984 році - 249 трудоднів при встановленому мінімумі 220; 1985 році - 233 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1986 році - 193 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1987 році - 219 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1988 році - 230 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1989 році - 217 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1990 році - 226 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1991 році - 262 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1992 році - 257 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1993 році - 169 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1994 році - 210 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1995 році - 234 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1996 році - 311 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1997 році - 167 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1998 році - 170 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 1999 році - 124 трудоднів при встановленому мінімумі 210; 21.10.1978 року по 31.10.1980 року 2 роки 11 днів строкова служба; всього стажу 19 років 25 днів.

З архівної довідки №1/80 від 12.10.2016 року вбачається, що в документах архівного фонду КСП імені Леніна с. Зелений Гай, Новоселицького району в протоколах засідань правління колгоспу ім. Леніна за 1977, 1987 роки даних щодо зарахування до трудового стажу ОСОБА_2 1976 - 1986 років при не виконаному мінімумі вихододнів не виявлено. Протоколи засідань правління колгоспу ім. Леніна с. Зелений Гай за 1979,1982-1984,1994,1998-2001 роки до архівного сектору не надходили.

Відповідно до анкетних даних позивача які підтверджуються паспортом серії КР576944 ОСОБА_2 народився 22 червня 1960 року. Тобто, станом на день подачі заяви 22 червня 2016 року до Управління пенсійного фонду України у Новоселицькому районі він досяг 56 років.

Загальний трудовий стаж ОСОБА_2 відповідно до поданої представником управління Пенсійного фонду України у Новоселицькому районі довідки про розрахунок стажу складає 31 рік.

Згідно з матеріалами справи, а саме відповідно Книг Ф-Т-14 вбачається, що за особовим рахунком №1972 зазначений ОСОБА_2, 22.06.1960 року, у 1976 році відпрацював 77 трудоднів при загальному встановленому мінімумі трудоднів 250 у 1977 році 178 трудоднів при загальному встановленому мінімумі трудоднів 250. У 1993 році відпрацював 169 трудоднів при загальному встановленому мінімумі трудоднів 210, даний рік зарахований в цілому.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецької області від 13.01.2017 року за №706/П-11 по скарзі ОСОБА_2 встановлено, що стаж на пільгових умовах з урахуванням трудової участі в громадському господарстві складає 19 років 25 днів.

За особовим рахунком №1971 зазначений ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у 1976 році відпрацював 135 трудоднів при загальному встановленому мінімумі трудоднів 175 у 1977 році 96 трудоднів при загальному встановленому мінімумі трудоднів 175 та йому дані роки зараховані як повні пенсійним фондом.

З оглянутої судом першої інстанції пенсійної справи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, судом встановлено, що він у період 1976,1977 та 1978 роки був неповнолітнім відпрацював в середньому по 90 трудоднів при встановленому мінімумі 175 та йому дані роки зараховані як повні пенсійним фондом.

22 червня 2015 року звернувся з заявою до відповідача про призначення пільгової пенсії у зв'язку із роботою на посаді тракториста - машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспі «Зоря Буковини» а на даний час «АПОП ОСОБА_4».

Рішенням Управління пенсійного фонду України у Новоселицькому районі від 29.10.2015 року йому було відмовлено у призначені пенсії.

12.06.2016 року повторно звернувся з заявою до Управління пенсійного фонду України у Новоселицькому районі.

Рішенням Управління пенсійного фонду України у Новоселицькому районі від 06.06.2016 року повторно було відмовлено у призначені пільгової пенсії, посилаючись на те, що його стаж роботи становить 16 років 5 місяців якій є недостатнім для призначення пенсії.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про пенсійне забезпечення, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Тобто, право на пенсію за віком на пільгових умовах в даному випадку виникає у особи, яка має 30 років загального стажу з яких 20 років спеціального стажу та досягла 55 річного віку.

Згідно з матеріалами справи, підставою для відмови у призначенню позивачу пенсії на пільгових умовах стала відсутність у нього необхідного спеціального стажу (20 років) для призначення пільгової пенсії, при цьому відповідачем не зараховано 1976, 1977, 1978,1981,1982,1983,1986,1993,1997,1998,1999 у зв'язку із тим, що позивачем не було відпрацьовано встановлену у відповідний рік кількість людино днів.

Позивач в свою чергу зазначає, що до його спеціального стажу необхідно враховувати строк служби в армії та час навчання у СПТУ №4 з 02.09.1974 року по 14.07.1976 року.

Стаття 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, встановлено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Так відповідно зазначеній статті, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, до спеціального стажу роботи зокрема й трактористом зараховується весь стаж роботи особи, у випадку виконання нею встановленого мінімуму трудової участі (відпрацювання встановленої кількості людино-днів), при цьому у випадку не виконання саме без поважних причин такого встановленого мінімуму відповідний стаж обраховується виходячи із фактичної тривалості часу роботи.

Тобто у випадку не виконання особою встановленої кількості л/д у відповідному році без поважних причин такий рік не зараховується до стажу в цілому, а зараховується виходячи з фактичної тривалості роботи.

Відповідно п. 5 ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників» у трудовій книжці колгоспника вказується прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно з п. 29 Інструкції про ведення трудових книжок колгоспників від 12 серпня 1975 року, визначено, що у трудовій книжці колгоспника в розділі «Трудова участь в громадському господарстві» щорічно вноситься запис про прийняте в колгоспі річному мінімумі трудової участі колгоспників у суспільному господарстві та його фактичне виконання колгоспником за даний рік і, крім того, робиться запис про невиконання встановленого річного мінімуму участі у громадському господарстві із зазначенням, є причина поважною або неповажною (тимчасова непрацездатність, відпустка по вагітності та пологах, прогули та ін.) Записуються також номер і дата рішення загальних зборів колгоспників (зборів уповноважених) або правління колгоспу, що визнали поважною або неповажної цю причину.

Виходячи із зазначеного, до спеціального стажу не зараховується повний рік тільки у випадку, якщо особою не було відпрацьовано встановлену мінімальну кількість л/д без поважних причин, при цьому поважність причин такого не відпрацювання про факт чого відповідно має бути, зроблений запис із зазначенням поважності або неповажності причин такого.

Згідно з матеріалами справи, стаж роботи позивача у 1993 році при відпрацюванні 169 днів був зарахований повністю.

Разом з тим, позивачу не був зарахований 1976-1978 роки у період роботи будучи неповнолітнім, аналогічні періоди роботи неповнолітнім у тому самому колгоспі зокрема ОСОБА_3 були зараховані як повні періоди роботи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності зобов'язання відповідача провести повторний перерахунок трудового стажу позивача з урахуванням встановлених суперечностей щодо періоду роботи у 1976-1978 роки будучи неповнолітнім.

Водночас колегія суддів не бере до уваги доводи позивача стосовно безпідставності не зарахування відповідачем йому до пільгового стажу роботи періоду навчання у професійно технічному училищі СПТУ №4 терміном навчання 2 роки, з огляду на наступне.

Згідно ч.3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується також зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР встановлено гарантії соціального захисту учня, слухача та випускника професійно-технічного навчального закладу.

За змістом положень вказаної статті, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зараховується лише термін навчання лише за умови роботи за відповідною спеціальністю (тобто роботи за спеціальністю за якою навчалася особа), та у випадку якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно з матеріалами справи, а також наданою позивачем копією атестату №3489 позивач закінчив СПТУ №4 м. Заставна, Чернівецької області за спеціальністю слюсар по ремонту і експлуатації тваринницьких ферм з кваліфікацією електромонтера.

Отже, підстави для зарахування вказаного періоду навчання позивача до спеціального стажу, що дає право на пільгову пенсію як тракториста відсутні.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність частини заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7