Справа № ЗВ/812/51/17
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником

29 червня 2017 року СєвєродонецькСправа № ЗВ/812/51/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження ВП №28818627 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-243 від 03.08.2011 про стягнення з ТОВ ТЕК Східтрансавто на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області заборгованості з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 1189,86 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження ВП №28818627 з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-243 від 03.08.2011 про стягнення з ТОВ ТЕК Східтрансавто на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області заборгованості з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 1189,86 грн.

22.06.2017 управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надано до суду заяву про уточнення заявлених вимог, в обґрунтування якої зазначено, що з 01.01.2017 функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюється органами Державної фіскальної служби України обласного рівня. На підставі викладеного, заявник просив суд замінити сторону у виконавчому провадженні №28818627 стягувача з Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на Головне управління Державної фіскальної служби України у Луганській області (а.с.29-30).

Представник заявника у судове засідання не прибув, просив розглянути заяву за відсутності його представника (а.с.30).

Представник контролюючого органу у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник боржника у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Поштове відправлення із судовою повісткою, направлене на адресу боржника, але 29.06.2017 конверт повернувся на адресу суду з позначкою за зазначеною адресою не проживає (а.с.42).

Відповідно до частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2011 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №28818627 на підставі вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 03.08.2011 №Ю-243 про стягнення з ТОВ ТЕК Східтрансавто на користь управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області заборгованості в сумі 1189,86 грн (зворотній бік а.с.4).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною пятою статті 15 Закону № 1404 визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд враховує, що чинним законодавством не визначено юрисдикцію та предметну підсудність заяв про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні вимоги територіального органу Пенсійного фону України про сплату боргу, яка є виконавчим документом.

Разом з тим, частиною другою статті 74 Закону № 1404 визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 181 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною сьомою статті 9 КАС України визначено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що чинним законодавством не встановлено іншого порядку заміни сторони виконавчого провадження при виконанні рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами, суд дійшов висновку, що вирішення таких питань належить до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічну за змістом правову позицію (щодо належності розгляду справ про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса) висловлено Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року по справі № 6-2391ц15.

11 серпня 2013 року набрав чинності Закон України від 04 липня 2013 року № 406-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи (далі Закон № 406), яким було врегульоване питання щодо передачі функцій адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону № 406 встановлено, що процедури адміністрування, які здійснюють органи доходів і зборів, встановлені цим Законом, поширюються на періоди до набрання чинності цим Законом.

Законом № 406 внесено зміни в ряд нормативно-правових актів, зокрема і в Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі за текстом Закон № 2464).

Відповідно до положень частини другої статті 12 Закону № 2464 (з урахуванням змін, внесених Законом № 406) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 Про утворення Державної фіскальної служби утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 311 Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

З системного аналізу норм Закону № 406 та Закону № 2464, у взаємозвязку з постановами Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 Про утворення Державної фіскальної служби та від 6 серпня 2014 року № 311 Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України, слідує, що станом на теперішній час функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування належать Державній фіскальній службі України та її територіальним органам, як правонаступникам реорганізованого шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні, який набрав чинності 01 січня 2017 року, внесені зміни до Податкового кодексу України. Зокрема, зазначеним Законом внесені зміни до статті 19-1, доповнено кодекс статтями 19-2 і 19-3, пункт 41.1 статті 41 викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Отже, з 01 січня 2017 року відповідно до внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні змін до Податкового кодексу України функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюється органами Державної фіскальної служби України обласного рівня і у спірних правовідносинах належним стягувачем повинне бути Головне управління ДФС у Луганській області.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне здійснити заміну сторони виконавчого провадження - стягувача, з управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на Головне управління ДФС у Луганській області.

Керуючись статтями 9, 158, 160, 165, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнену заяву управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 28818627 з примусового виконання вимоги про сплату боргу від 03.08.2011 № Ю-243 задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні ВП № 28818627 з примусового виконання вимоги про сплату боргу від 03.08.2011 № Ю-243, виданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, з управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на Головне управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1