Справа № 343/2242/16-а
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2242/16-а
Провадження №: 2-а/0343/106/17
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

позивача - ОСОБА_1

перекладача-ОСОБА_2.

адвоката - Мелеш Є.І.

представника відповідача - Потокі В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Долинського РС УДМС Україн в Івано-Франківській області про скасування рішення Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області від 27.07.2016 року про примусове повернення з України, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять:

Визнатитаким, що порушує права ОСОБА_1, ОСОБА_3 та скасувати рішення Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області про примусове повернення з України громадянина Єгипту ОСОБА_1, прийняте 27 липня 2016 року.

Свої вимоги мотивують тим, що 27 липня 2016 року громадянин Єгипту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., був викликаний в Долинський РС УДМС України в Івано-Франківській області і спеціаліст Долинського РС подала йому документи для підпису і сказала, що він має підписати ці документи і поїхати в країну своєї громадянської належності. ОСОБА_1 відмовився ці документи підписувати, мотивувавши тим, що він не розуміє української мови та не вміє ні читати, ні писати українською. Спеціаліст Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області також відібрала паспорт в ОСОБА_1, який в той же день повернула, проставивши в паспорті штамп про те, що відносно нього прийнято рішення про примусове повернення і він зобов'язаний покинути територію України у термін до 27.08.2016 року.

Позивачі вважають, що дане рішення прийняте з грубими порушеннями законодавства України, норм міжнародного права, прав і законних інтересів їх та їх сім'ї.

Позивач ОСОБА_1 прибув в Україну з Єгипту в 2013 році по туристичній візі. Потім повернувся в Єгипет і в'їхав в Україну з візою типу Д. Одружився з громадянкою України і оформив посвідку на тимчасове проживання в Україні, яка діяла до 19.06.2014 року. ОСОБА_1 розлучився в 2014 році. В грудні 2014 року звернувся за захистом в Україні, перебував в Україні на законних підставах.

29 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував вдруге офіційний шлюб з громадянкою України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Від спільного проживання в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до ДМС України з метою узаконити свій статус, отримував посвідку на тимчасове проживання в Україні, звертався за захистом в Україні, однак отримав відмову. Дозволу на імміграцію і на постійне проживання отримати не може, оскільки не має візи типу Д, яка є однією із вимог законодавства України для оформлення посвідки на тимчасове або постійне проживання. Повернутися в Єгипет він не може, оскільки тут у нього сім'я, стан здоров'я у нього постійно погіршується, дружина ОСОБА_3., має інвалідність 2 групи. Крім того, вони виховують малолітнього сина.

Прийнявши рішення про примусове повернення до Єгипту, а саме вигнання його, ОСОБА_1, з країни, - Долинський РС УДМС України в Івано-Франківській області не розібрався в обставинах справи та порушив процедуру прийняття такого рішення, а саме:

Правовий статус іноземця та особи без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну та виїздом з України регулюються ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року. Ст.26 цього Закону передбачені підстави для примусового повернення іноземців та осіб без громадянства, а порядок дій посадових осіб територіальних органів та підрозділів ДМС України під час прийняття рішень про примусове повернення, їх документування та виконання прописано в Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150.

Так, йому, ОСОБА_1 , рішення оголошувалося українською мовою, спеціаліст Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області навіть змушувала його підписати його, хоча він неодноразово зазначав ламаною російською мовою, що він жодних документів не підпише, бо не може прочитати про що йде мова і не розуміє чому в нього відібрали документи і що відбувається. Тобто, перебуваючи в Долинському РС УДМС України в Івано-Франківській області він взагалі не розумів, що саме вимагають від нього представники цієї установи . Копію рішення про примусове повернення його не отримав, отримав тільки свій паспорт зі штампом про примусове повернення, а ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Він, будучи іноземним громадянином, вживав всіх можливих заходів, щоб врегулювати та узаконити свій статус на території України, однак, в тому числі і через бюрократичні процедури, через необхідність подання додаткових документів, а також неспіврозмірні для нього кошти для повернення до Єгипту та виготовлення візи типу Д , він ненавмисно порушував законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, за порушення законодавства ніс передбачену відповідальність.

Примусове повернення його до Єгипту прямо порушує ст.32 Конституції України - «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією» та ст.8 Європейської Конвенції з прав людини - право на повагу до особистого та сімейного життя. Це право передбачає невтручання держави, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вони, позивачі по справі, вважають, що прийнявши рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до Єгипту, Долинський РС ГУ ДМС України в Івано-Франківській області здійснив втручання в сімейне життя їх і таке втручання не було необхідним. Вони проживають сім'єю, разом ведуть спільне господарство, виховують дитину, з якою він ОСОБА_1, виконуючи вимоги рішення про примусове повернення, має або розлучитися, або забрати її з собою від матері та дружини ОСОБА_3., до країни, з якою він особисто вже втратив зв'язок і в якій близькі родичі не спілкуються з ним.

Вони вважають, що рішення про примусове повернення його, ОСОБА_1, до Єгипту прямо порушить права їх дитини. Дитина народилася на території України, має тісний зв'язок з Україною, родичі дитини перебувають в Україні. Крім того, змусивши виїхати його, ОСОБА_1, дитина втрачає сім'ю, а головне - втрачає батька.

Вони, позивачі по справі, вважають, що рішення про примусове повернення до Єгипту його, ОСОБА_1, прямо порушує ст.8 Європейської конвенції з прав людини в контексті захисту прав дітей, рішення якого згідно ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та обов'язковими для виконання в Україні. Так, в рішенні ЄСПЛ «М.Р.Е.У. проти Швейцарії» від 08.07.2014 року Суд підкреслив, що при висилці батьків суд завжди має враховувати інтереси дитини і знаходити баланс між різними інтересами. Суд вказав, що національний суд Швейцарії не врахував ту обставину, що «якщо батько буде висланий назад, то спілкування з дитиною радикальною мірою скоротиться. Суд Швейцарії взагалі не розглядав справу з точки зору захисту інтересів дитини. Відносини між батьком і дитиною лежать в сфері захисту сімейного життя».

Відповідно до ч.6 ст.6 КАС України - іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України, тобто іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини.

Враховуючи вищенаведене, вони вважають, що рішення Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області про примусове повернення з України його, ОСОБА_1, від 27 липня 2016 року прийнято необгрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та непропорційно, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також з грубими порушеннями процедури прийняття такого рішення, передбаченої законодавством

Ухвалою Долинського районного суду від 10.05.2017р.(а.с.146) допущено заміну первинного відповідача - Долинський РС УДМС України в Івано-Франківській області, належним - Управління ДМС України в Івано-Франківській області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мелеш Є.І.( договір про надання правової допомоги а.с.131-133) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на викладені в адміністративному позові обставини. Просили позов задоволити.

Позивачка ОСОБА_3. в судове засідання не з"явилась, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом (а.с.136,138,148,151), подала заяви (а.с.130,139,153), згідно яких просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача Управління ДМС України в Івано-Франківській області Потокі В.Ф. (довіреність а.с.134) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зіславшись на викладені в запереченні на адміністративний позов обставини. Просив в позові відмовити.

В письмовому запереченні поданому до суду (а.с.28-32) , представник відповідача, вказує що вони вважають, що адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Так, 27.07.2016 року у ході проведення оперативно-профілактичного відпрацювання по лінії протидії нелегальній міграції в місті Долина Івано-Франківської області працівниками Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області виявлено громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній мав при собі паспорт громадянина Арабської Республіки Єгипет НОМЕР_1, виданий 19.06.2012 року та дійсний до 18.06.2019 року ,виданий на ім'я ОСОБА_1.

В результаті перевірки законності перебування на території України згаданого громадянина встановлено, що останній прибув в Україну в особистих справах. Він перетнув кордон в КПП Бориспіль 28.05.2013 року, прибувши літаком в Україну. Станом на дату перетину кордону у позивача була дійсна українська віза типу Д №Y02621495, терміном дії з 06.05.2013р. по 27.06.2013р.

ОСОБА_1 двічі звертався до різних територіальних підрозділів ДМС України за наданням йому статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, про що свідчать наступні документи:

Довідка про звернення за захистом в Україні №003806, видана СРБСІ ГУДМС України у Львівській області 12.12.2014 року, термін дії якої закінчився 06.06.2015 року;

Довідка про звернення за захистом в Україні №006561, видана Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМСУ в Одеській області, термін дії якої закінчився 22.01.2016 року.

Для з'ясування результатів розгляду звернень громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 про надання йому статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту було направлено відповідні запити до ГУ ДМС в Одеській та Львівській областях (№05/36 від 03.01.2017р. та №05/37 від 03.01.2017р.). За результатами розгляду даних звернень ГУ ДМС України у Львівські області, листом №131 від 14.01.2017р. повідомлено, що справу щодо шукача притулку в Україні громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 надіслано до ГУ ДМС України в Івано-Франківській області, у зв'язку зі зміною тимчасового місця проживання вищевказаної особи.

Листом №5/1-9 від 04.01.2017 року ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь що рішенням ДМС від 03.04.2015р. №254-15 вищевказаній особі відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зазначене рішення оскаржувалося позивачем у Львівському окружному адміністративному суді та Львівському апеляційному адміністративному суді. За постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2015р. по справі №813/2173/15 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 по справі №876/7637/15 апеляційну скаргу було залишено без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, станом на 27.07.2016 року ОСОБА_1 своїми діями порушив порядок перебування іноземців на території України, а саме: після закінчення терміну дії довідок, які давали право на перебування в Україні на законних підставах, не покинув територію України та ухилявся від виїзду з неї, чим порушив вимоги ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150.

За вищевказане порушення 27.07.2016 року головним спеціалістом Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області Гошовською Н.С. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП відносно громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1. Останній даний протокол отримав, про що свідчать його підписи на ньому, а також позивач зазначив у вказаному протоколі про те, що послуги перекладача йому не потрібні.

Окрім того, про прийняте відносно громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 рішення, УДМС в Івано-Франківській області, листом за №14/1647 від 28.07.2016р., було повідомлено Департамент в справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України, а листом №1647 від 28.07.2016 року Калуську місцеву прокуратуру, чим враховано вимоги п. 2.1 Інструкції.

Також, не слід брати до уваги твердження позивача про те, що під час розгляду справи про примусове повернення йому не було забезпечене право скористатись послугами перекладача, оскільки останній у протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено у той самий день, що і винесено рішення про примусове повернення, а саме 27.07.2017 року, особисто підтвердив, що послуг перекладача йому не потрібно, тобто положення рішення та законодавство України йому теж зрозумілі, дане твердження скріпив своїм підписом. Дані факти свідчать про те, що позивач із вимогою про надання йому перекладача не звертався, а посадові особи діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного, вважає, що у громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 відсутні законні підстави для перебування на території України, рішення про примусове повернення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 68 Конституції України, передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Відповідно до ч.6 ст.6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України, тобто іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини.

Ч.1 ст. 183-7 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Справа розглядається з урахуванням приписів ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Згідно ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну та виїзд з України здійснюється, зокрема, іноземцями та особами без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, прибув в Україну в особистих справах. Він перетнув кордон в КПП Бориспіль 28.05.2013 року, прибувши літаком до України. Станом на дату перетину кордону у позивача була дійсна українська віза типу Д №Y02621495, терміном дії з 06.05.2013р. по 27.06.2013р.

Відповідно до національного паспорта громадянина Арабської Республіки Єгипет НОМЕР_1, виданого 19.06.12р. (дійсний до 18.06.19р.), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., народився у м.Гіза , Арабська Республіка Єгипет, є громадянином Єгипту, за національністю - єгиптянин, араб(а.с.7-9).

24 вересня 2014 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП - несвоєчасне продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні і анульовано та вилучено згадану посвідку.

12 грудня 2014р. громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. звернувся до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області (надалі - ГУ ДМС України у Львівській області) із заявою щодо надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

ГУ ДМС України у Львівській області розпочата процедура оформлення документів для вирішення питання щодо надання позивачу статусу біженця або особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, згідно з наказом № 3 від 06.01.15р. "Про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту".

За результатами розгляду особової справи заявника, ГУ ДМС України у Львівській області дійшло висновку, що громадянин Єгипту ОСОБА_1 не підпадає під критерії визначення біженця та особи, яка потребує додаткового захисту у відповідності до вимог ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Результат розгляду матеріалів позивача оформлено Висновком щодо відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 06.03.15р., на підставі якого відповідачем прийнято рішення від 03.04.15р. № 264-15 про відмову у визнанні ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, він подав до Львівського окружного адміністративного суду позов, про визнання протиправним та скасування рішення і зобов'язання вчинити дії.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року (справа №813/2173/15) у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов"язання вчинити дії - відмовлено повністю (а.с.160-163). Судом встановлено, що "обставини, на які посилається позивач як на підставу для надання йому статусу біженця в Україні, не вказують на наявність у нього об'єктивних причин для побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, така інформація носить загальний характер і не містить конкретних відомостей про події переслідувань та утисків на батьківщині його особисто або членів його сім'ї за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань

На думку суду звернення позивача з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту насправді були зумовлені не побоюваннями стати жертвою переслідувань, а не бажанням повернення до країни походження, в якій за його словами економічна ситуація значно гірша. Про це свідчать факт того, що позивач не звертався з подібною заявою, понад рік проживаючи на території України без реєстрації".

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року (справа 876/7637/15) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 2 липня 2015 року по справі № 813/2173/15 - без змін (а.с.164-166). Апеляційним сужом встановлено, що "Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи не підтверджується той факт, що позивач може стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що загроза позивачу не є більшою, ніж для інших громадян Єгипту.

Суду також не надано жодних доказів того, що наявна загрози життю, безпеці чи свободі позивачу в країні походження через побоювання застосування щодо нього смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання".

Між позивачем - ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_3, 29.04.2015р. зареєстровано шлюб, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 30.04.2015р. НОМЕР_2 (а.с.10).

Від спільного проживання у позивачів ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_3 а.с.11).

Згідно ст.72 КАС України , обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно протоколу Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ПР МІФ №026737 від 27.07.2016 року встановлено , що в м. Долина 27.07.2016 року о 16:05год., виявлено гр.Єгипту ОСОБА_1, який з 24.04.2016 року не виїхав з території України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП. З даним протоколом позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис, а також в протоколі є відмітка, що "не потребує послуг перекладача", та підпис ОСОБА_1 (а.с.37).

Постановою Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ПН МІФ №026737 від 27.07.2016 року - громадянина Єгипту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., жителя АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн. Копію даної постанови отримано позивачем по справі, про що свідчить його підпис (а.с.38).

Даний штраф позивачем оплачено, про що свідчить квитанція від 30.07.2016 року (а.с.39).

Рішенням Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області №4 від 27.07.2016 року вирішено: громадянина АР Єгипет ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусово повернути в країну походження Єгипет та зобов'язати його покинути територію України до 27.08.2016 року (а.с.34-36). Згідно даного рішення 27.07.2016 року в ході проведення оперативно-профілактичного відпрацювання щодо законності перебування на території України іноземних громадян в м.Долина виявлено громадянина АР Єгипет ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1. При перевірці документів встановлено, що громадянин ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1. прибув на територію України літаком в Бориспіль 28.05.2013 року по паспорту громадянина Єгипту НОМЕР_1, виданого 19.06.2012 року, по приватних справах. Однак ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1. в УДМСУ у Львівській області було видано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_4, 19.06.2014р., яку анульовано 24.09.2014р. Також видано довідку про звернення за захистом в Україні №006561, 22.10.2015р. УДМСУ в Одеській області, термін дії довідки продовжено до 22.01.2016р., та здійснено реєстрацію місця перебування за адресою АДРЕСА_2 з 23.10.2015р. по 23.04.2016р. Але після закінчення терміну перебування на території України даний громадянин до Управління Державної міграційної служби не звертався для продовження терміну дії реєстрації, мотивуючи тим, що в нього через сімейні обставини не було можливості. 27.07.2016р. працівниками Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно гром.Єгипту ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1. за ч.1 ст. 203 КУпАП за вищевказані факти. Після цього справу розглянуто та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 520 грн.

Про прийняття даного рішення 28.07.2016р. повідомлено Державну міграційну службу, Департамент в справах іноземців та осіб без громадянства (а.с.40) та Калуську місцеву прокуратуру (а.с.41)

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість зробленого висновку та винесеного на його підставі спірного рішення відповідача, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України суд виходить з такого:

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Як встановлено в судовому засіданні позивач гром.Єгипту ОСОБА_1 у вказаний в рішенні термін до 27.08.2016р. територію України не покинув, а скориставшись свої правом на оскарження рішення про примусове повернення за межі України подавши 05.12.2016р. в Долинський районний суд, Івано-Франківської області адміністративний позов до Долинського РС УДМС Україн в Івано-Франківській області про скасування рішення Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області від 27.07.2016 року про примусове повернення з України. За цей час до органів та підрозділів міграційної служби із заявою та документами, необхідними для продовження законного терміну перебування на території України він не звертався.

Згідно п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 405/2011, Державна міграційна служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Як встановлено п. 4 цього Положення - Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в'їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, студентських квитків студентам із числа іноземців та осіб без громадянства, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в'їзду в Україну в передбачених законодавством випадках; приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закон), визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

За правилами ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251 затверджений Порядок визначення механізму оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання

Посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Згідно ч.2 ст. 25 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" - іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Ч.5 ст. 26 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаний перелік підстав, є вичерпний та такий, який не підлягає розширенню.

Позивач ОСОБА_1 не довів що він попадає під дію зазначених вище підстав щодо заборони примусового повернення його до країни походження .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 порушив законодавство України про правовий статус іноземців, і він не має законних підстав для перебування в Україні.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача повністю доведено правомірність прийнятого Долинським РВ УДМС України в Івано-Франківській області рішення №4 про примусове повернення з України громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дане рішення повністю відповідає зібраним матеріалам справи, прийняте в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини, та обґрунтовано.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Долинського РС УДМС Україн в Івано-Франківській області про скасування рішення Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області від 27.07.2016 року про примусове повернення з України.

Твердження позивачів про те, що вказане рішення призвело до порушення їх прав на сім"ю, порушує права їх дитини , а також є втручанням в їх особисте та сімейне життя, суд оцінює критично, оскільки після повернення в країну походження Єгипет, та оформлення всіх необхідних документів, ОСОБА_1, має право в"їхати в Україну та формити всі документи передбачені законодавством України для проживання в Україні.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.94 КАС України, при цьому враховує, що згідно вимог ч.13 ст. 183-7 КАС України - за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, передбачених цією статтею судовий збір не сплачується.

На підставі ст.ст. 4, 15, 16, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись ст.ст. ст. 7-11, 14, 69-71, 159-163, 183-7, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Долинського РС УДМС Україн в Івано-Франківській області про скасування рішення Долинського РС УДМС України в Івано-Франківській області від 27.07.2016 року про примусове повернення з України - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом п"яти днів з часу ознайомлення з постановою в повному обсязі , а особи, які брали участь у справі але не були присутні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п"яти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя:

Повний текс виготовлено 26.06.2017р