Справа № 336/2257/17
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2257/17
Провадження № 2-а/336/230/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить суд скасувати рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (стара назва УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя) від 10.10.2016 року № 134 про відмову в призначення їй пенсії; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати період навчання в Запорізькому міському педагогічному училищі № 2 з 01.09.1988 року по 05.06.1990 року для призначення їй, ОСОБА_1, пенсії по вислузі років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначити пенсію починаючи з 05.10.2016 року і забезпечити її виплату та стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на її користь сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.09.1988 року по 05.06.1990 рік навчалась в Запорізькому міському педагогічному училищі № 2 (дошкільне відділення, денна форма навчання). Під час навчання в період з 01.06.1989 року по 12.07.1989 року проходила практику в дитячому закладі. Після закінчення навчання з 01.08.1990 року її було прийнято в дитячий садок № 133 вихователем, я кому вона працювала до 31.08.2016 року.

Як зазначає позивач, станом на 01 січня 2016 року вона вже мала право на пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки мала більше ніж 25 років і 6 місяців стажу роботи, який дає право на пенсію по вислузі років як працівнику освіти, у зв'язку з чим звернулась до відповідача з заявою встановленої форми про призначення їй пенсії у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши усі необхідні документи, в тому числі архівні довідки № 315 від 29.09.2016 року та № 264 від 22.08.2016 року, в яких міститься інформація про навчання та проходження практики.

Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя рішенням від 10.10.2016 року відмовило позивачу у призначенні пенсії у звязку з тим, що згідно записів в її трудовій книжці, період роботи на посаді вихователя з 01.08.1990 року по 01.01.2016 року складає 25 років 05 місяців.

З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає її такою, що порушує її права та суперечить вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених в ньому, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення та пояснив, що позивач має стаж роботи 25 років 05 місяці, для призначення пенсії по вислузі років у відповідності до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти, позивачу необхідно мати стаж роботи не менше 25 років 6 місяців. Період навчання в Запорізькому міському педагогічному училищі № 2 може бути зарахований лише до загального трудового стажу, але не до спеціального стажу, оскільки чинним законодавством це не передбачено, а тому підстави для призначення пенсії за вислугу років відсутні, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Згідно з пунктом «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення незалежно від віку, за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня 2016 року не менше 25 років і 6 місяців.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пунктів 3, 2 та абзацом 2 пункту 15 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до пункту 2.16. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів. Період роботи зазначених студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів у студентських таборах, при проходженні виробничої практики при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики і при проходженні стажування підтверджується відповідною довідкою із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи. На підставі цих довідок навчальні заклади (наукові установи) забезпечують занесення до трудових книжок студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів відомостей про роботу та стажування згідно з одержаними даними. Довідки зберігаються в особистих справах зазначених осіб, як документи суворої звітності.

Як вбачається з матеріалів, справи позивач в період з01.09.1988 року по 05.06.1990 року навчалась в Запорізькому міському педагогічному училищі № 2 (дошкільне відділення, денна форма навчання), що підтверджується копією диплома про освіту серії НТ № 835068 виданого 05.07.1990 року та архівними довідками № 264 від 22.08.2016 року та № 315 від 29.09.2016 року. Після закінчення навчання 01.08.1990 року була прийнята в дитячий садок 133 вихователем, в якому працювала до 31.08.2016 року, після чого звільнилась за власним бажанням, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.8).

Позивач вважає, що станом на 01 січня 2016 року вона вже мала право на пенсію за вислугу років у відповідності до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки мала більше ніж 25 років і 6 місяців стажу роботи, який дає право на пенсію по вислузі років як працівнику освіти, у звязку з чим звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого єШевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) з заявою встановленої форми про призначення їй пенсії у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши усі необхідні документи.

Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, рішенням від 10 жовтня 2016 року відмовило позивачу у призначенні пенсії у звязку з тим, що згідно записів в її трудовій книжці, період роботи на посаді вихователя з 01.08.1990 року по 01.01.2016 року складає 25 років 05 місяців, а навчання в учбовому закладі не зараховується до спеціального стажу роботи.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, вищенаведеною нормою закону передбачено зарахування періоду навчання у вище перелічених навчальних закладах саме до загального стажу роботи, але не до спеціального стажу.

Спеціальний стаж у контексті статей 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець повязує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років це особливий вид спеціального стажу окремих категорій працівників, який передбачає пільгове пенсійне забезпечення у звязку з втратою професійної працездатності й виходом на пенсію до настання віку, який дає право на пенсіє за віком. Пенсія призначається як компенсація втраченої працездатності за професією. При цьому, перелік робіт в закладах освіти, які дають право на пенсію за вислугу років чітко передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, яка не містить вказівки на зарахування до такого стажу навчання в педагогічному училищі.

За таких обставин, суд вважає відмову відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду навчання ОСОБА_1в Запорізькому міському педагогічному училищі № 2 з 01.09.1988 року по 05.06.1990 року правомірною, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 51, 52, 55, 56, Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтями 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було прийнято без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Я.Р.Марко