Справа № 804/1532/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2016 р. Справа № 804/1532/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріРешетнік А.М.
представника позивача представників відповідача Продайка О.В. Бондаренко М.Г.,Малютіної В.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, в якому просить:
- присудити судові витрати в сумі 560,28 грн. на користь ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за рахунок державного бюджету.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилався на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову відмовити виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК), проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2013 року.
Перевірка проводилась у період з 08.11.2013 року по 28.11.2013 року, за результатами якої складено акт від 28.11.2013 року № 341/222-05393043 про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за серпень 2013 року.
Перевіркою встановлено порушення:
- п.198.1, 198.2, 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту в сумі 1 047 824 грн., в тому числі:
- в липні 2013 року на суму - 420 092 грн.,
- в серпні 2013 року - 627 732 грн.
Вищевикладене призвело до порушення п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 розділу V ПК України, а саме:
- завищення від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту 1 047 824 грн., в тому числі:
- в липні 2013 року на суму - 420 092 грн.,
- в серпні 2013 року - 627 732 грн.
Вищевикладене призвело до порушення:
- абз «а» п.200.4 ст. 200 розділу V ПК України, внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень 2013 року на 517 494 грн.;
- п.200.3 ст. 200 розділу V ПК України, внаслідок чого завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на 627 732 грн. (вересень 2013 року).
Не погодившись з висновками та рішеннями податкового органу, позивач 26.12.2013 року звернувся з відповідною скаргою до Міжрегіонального головного управління Міндоходів-Центрального офісу з обслуговування великих платників податків.
13.03.2014 року позивачем подано повторну скаргу до Міністерства доходів і зборів України.
Рішенням №5686/6/99-99-10-01-15 від 31.03.2014 року залишено без змін податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську від 16.12.2013 року №, № з урахуванням рішення № від 04.03.2014 року, прийнятого за розглядом первинної скарги, скаргу залишено без задоволення.

Як підтверджується матеріалами справи, між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» та ТОВ «ВЕКТРА 3000» було укладено договори від 01.04.2013 року № 13-0781-02, відповідно до якого ТОВ «ВЕКТРА 3000» (постачальник) зобов'язується поставити та передати у власність ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупця) вапно, виробництва ТОВ «ВЕКТРА 3000», а покупець прийняти та сплатити за продукцію визначену цим договором грошову суму.

Відповідно до умов договору ціни на продукцію наведені у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, встановлюються у гривнях на умовах FCA - станція відправника, в редакції Інкотермс - 2010. Загальна ціна договору є змінною величиною та складається з сум усіх специфікацій, оформлених до договору. Вартість кожної партії вказується в рахунку-фактурі на цю партію.

Також у даному договорі закріплено, що поставка продукції здійснюється залізничним транспортом за узгодженими сторонами реквізитами вантажоотримувача в замовленнях покупця.

Датою поставки продукції залізничним транспортом та моментом переходу права власності вважається дата штемпеля на залізничній накладній на станції Правда Придніпровської з/д.

Продукцію, що поставляється повинен супроводжувати наступний пакет документів: рахунок-фактура, податкова накладна, залізнична накладна, сертифікат якості.

У випадку прибуття залізничних вагонів без сертифіката якості, вагони не приймаються покупцем до моменту надання сертифікату та відставляються на колію покупця. Відповідальність за невиробничий простій вагонів з товаром та 100% плата за їх використання покладається на постачальника.

Згідно умов договору на Продукцію, що поставляється повинні бути надані сертифікати якості. До перевірки такі сертифікати якості продукції не надані.

ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» надані: копії специфікацій, заявок, рахунків - фактур, видаткових накладних, залізничних накладних, виписок по особовому рахунку на підтвердження здійснення оплати отриманої продукції.

Згідно акта перевірки позивача встановлено, зщо згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо субєкта ТОВ «ВЕКТРА 3000» від 06.11.2013р. надану у відповідь на запит податкового органу, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно вказаної юридичної особи відомості відсутні.

Згідно даних Управління Держземагенства у м.Сєвєродонецьку ГУ Держземагенства у Луганській області стосовно інформації про земельні ділянки, які перебувають у власності або у користуванні ТОВ «ВЕКТРА 3000», встановлено, що згідно даних державної статистичної звітності по формах 6- та 2-зем станом на 01.01.2013р. на території м.Северодонецька земельні ділянки не обліковуються.

Згідно даних УДАІ ГУМВС України (лист від 06.11.2013р. №11/8-64-974) за підприємством ТОВ «ВЕКТРА 3000», транспортні засоби не зареєстровані.

Крім того, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні містять дані щодо придбання ТОВ «ВЕКТРА 3000» ковбасних виробів, яєць, мясних напівфабрикатів, борошна та інших продуктів харчування, пристроїв, будівельних матеріалів, в той же час на користь покупців вказані продукти не реалізовувались.

Відсутні відомості про майно, складські приміщення, згідно декларації з податку на прибуток за три квартали2012р. сума основних фондів складає 5750 грн.

Встановлено, що такі операції здійснювались лише з метою формування податкової вигоди та виходять за межі господарської діяльності, і як наслідок не викликають реальних змін майнового стану, тобто не є господарською операцією для ТОВ «ВЕКТРА 3000».

Згідно залізничних накладних та «Довідок про вагони, що надійшли з вантажем «Вапно» за липень-серпень 2013р., відправником товару є ТОВ «Укконтракт», станція і залізниця відправлення : ім..Кашпарова Н.А.

В періоді що перевірявся, у рахунок оплати за поставлені товари отримано грошові кошти на загальну суму 6 205 000,00 грн. Згідно картки рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» : за липень 2013р. по розрахунках з ПАТ «ДМК ім. Ф.Е.Дзержинського» на кінець періоду кредиторська заборгованість становила 4 905 606,66 грн.ю; - за серпень 2013р. по розрахунках з ПАТ «ДМК ім. Ф.Е.Дзержинського» на кінець періоду кредиторська заборгованість становила 5 303 853,18 грн.

Таким чином між наданими до перевірки ТОВ «ВЕКТРА 3000» та ПАТ «ДМК ім. Ф.Е.Дзержинського» первинними документами виявлено невідповідність з приводу факту виробництва та поставки вапна ТОВ «ВЕКТРА 3000», у якого відсутні основні засоби для транспортування, зберігання товару, виробництва будь-якого виду продукції, здійснення робіт та надання послуг.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

П.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Ст.185 ПК передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до пп. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно п.198.1 - 198.2 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезений необоротних активів на митну терн торію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредит) вважається дата тієї події, яка відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг: дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Таким чином, аналіз вищевикладених норм податкового законодавства вказує, що необхідною умовою для віднесеним сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використанні в господарській діяльності. Тому, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Тобто, лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Суд зазначає, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), проте як саме він є суб'єктом, який здійснює дії, що підлягають перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІУ, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за № 168/704 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, суд зазначає, що по взаємовідносинам з ТОВ «Вектра 3000» до складу податкового кредиту ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» включено податкові накладні в липні 2013 року на суму 2 901 216,36 грн., в т.ч. ПДВ 483 536,06 грн. з урахуванням розрахунку коригувань на суму - 2 270,34 грн в т.ч. ПДВ - 378,39 грн.; в серпні 2013 року на суму 3 385 723,38 грн., в т.ч. ПДВ 564 287,23 грн.

За даними комп'ютерної автоматизованої системи «Картка платника», АІС «Податковий блок» ТОВ «Вектра 3000» має стан платника «8» - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, фактичний вид діяльності 23.52 - виробництво вапна та гіпсових сумішей. При цьому залишкова та первісна вартість основних фондів на початок та кінець останнього звітного періоду, за який надано до ДПІ балансу за 1 кв 2013 року складає всього 5 тис. грн., незавершеного виробництва 58 тис. грн.

Під час проведення перевірки податковим органом було отримано інформацію, про те, що діяльність ТОВ «Вектра 3000» з «придбання» товарів не призводить до їх продажу; номенклатура придбаних товарів не відповідає номенклатурі проданих товарів; фактичний рух товару не відповідає документально оформленому його руху; відсутні основні засоби для транспортування та зберігання товару та здійснення робіт та надання послуг; напрямок витрачання грошових коштів не відповідає статтям їх надходження. Встановлено, що такі операції здійснювались лише з метою формування податкової вигоди та виходять за межі господарської діяльності, і як наслідок не викликають реальних змін майнового стану, тобто не є господарською операцією.

Судом також враховано, що продукцію, що поставляється повинен супроводжувати наступний пакет документів: рахунок-фактура, податкова накладна, залізнична накладна, сертифікат якості.

У випадку прибуття залізничних вагонів без сертифіката якості, вагони не приймаються покупцем до моменту надання сертифікату та відставляються на колію покупця. Відповідальність за невиробничий простій вагонів з товаром та 100% плата за їх використання покладається на постачальника. Проте під час проведення перевірки та процедури адміністративного оскарження вказані сертифікати надані не були.

Суд звертає увагу, що згідно залізничних накладних та довідок про вагони, що надійшли з вантажем «Вапно» управління з/д транспорту ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» за липень - серпень 2013 року, відправником товару є ТОВ «Укрконтракт», станція і залізниця відправлення: ім. Кашпарова Н.А., тобто ТОВ «Вектра 3000» не є вантажовідправником вапна власного виробництва.

Враховуючи викладене, неможливо підтвердити реальність таких господарських операцій та відповідно вищенаведені операції не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру).

Надані позивачем під час нового судового розгляду в липні 2016р., копії договорів № 1 від 01.01.2013р. про оренду виробничого комплексу, та договір б/н від 04.01.2012р. про організацію перевезень, суд оцінює критично оскільки відсутні обґрунтовані пояснення позивача щодо причин не надання їх під час проведення перевірки та процедури адміністративного оскарження, а також суперечності їх документам наявним в справі в сукупності.

Так, згідно видаткових накладних наявних в матеріалах справи, постачальником є ТОВ «Вектра 3000», одержувач ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», місце складання : м.Луганськ, від постачальника директор Кузнецов С.М., ПІБ особи яка отримала вказаний товар - відсутнє, і жодної інформації про підприємство ТОВ «Укрконтракт», вона не містить.

Крім того з огляду на місце їх складання та підписи не встановлених осіб, підприємство позивача повинно отримати вказаний товар в м.Луганськ, що також суперечить іншим доказам, а саме залізничним накладним та поясненням позивача згідно адміністративного позову.

Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта ТОВ «ВЕКТРА 3000» від 06.11.2013р. надану у відповідь на запит податкового органу, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно вказаної юридичної особи відомості відсутні.

Згідно даних Управління Держземагенства у м.Сєвєродонецьку ГУ Держземагенства у Луганській області стосовно інформації про земельні ділянки, які перебувають у власності або у користуванні ТОВ «ВЕКТРА 3000», встановлено, що згідно даних державної статистичної звітності по формах 6- та 2-зем станом на 01.01.2013р. на території м.Сєвєродонецька земельні ділянки не обліковуються.

Згідно даних УДАІ ГУМВС України (лист від 06.11.2013р. №11/8-64-974) за підприємством ТОВ «ВЕКТРА 3000», транспортні засоби не зареєстровані.

Крім того, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні містять дані щодо придбання ТОВ «ВЕКТРА 3000» ковбасних виробів, яєць, м'ясних напівфабрикатів, борошна та інших продуктів харчування, пристроїв, будівельних матеріалів, в той же час на користь покупців вказані продукти не реалізовувались.

Таким чином, відсутні відомості про майно, складські приміщення, згідно декларації з податку на прибуток за три квартали 2012р. сума основних фондів складає 5750 грн.

Окремо суд звертає увагу на наступне, так досліджуючи документи наявні в матеріалах справи на предмет їх відповідності вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд зазначає про численні недоліки, що призводить до дефекту форми та суті вказаних документів.

Так всі видаткові накладні наявні в матеріалах справи (т.1) не містять ПІБ особи яка отримала вказаний товар, рахунки - фактури не містять ПІБ особи яка його виписала, що унеможливлює встановлення осіб відповідальних за вказані господарські операції.

При цьому, у відповідності до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ч.2 ст.9 названого Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції, може бути визнаний документ лише за умови наявності у ньому обов'язкових реквізитів, що визначені ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", проте вказаним вимогам надані документи не відповідають.

Також суд звертає увагу, що розрахунки за вказаними господарськими операціями здійснені лише частково.

Щодо посилань позивача на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року у справі № 812/9874/13-а, про зобов'язання ГУ Міндоходів у Луганській області поновити в автоматизованій системі «Податковий блок» дані щодо задекларованих ТОВ «ВЕКТРА 3000» податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 81 252 372 грн., які було вилучено на підставі акту перевірки від 13.11.2013 р. № 1/22/37377252, яка згідно ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 року, залишена без змін, то суд зазначає наступне.

Так згідно змісту постанови Луганського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року вбачається, що в ході розгляду справи № 812/9874/13-а первинні документи та правочини ТОВ «ВЕКТРА 3000» судом не досліджувалися, оцінка не надавалась. Більш того, з даної постанови вбачається відсутність у ТОВ «ВЕКТРА 3000» первинних документів та невжиття останнім дій щодо їх відновлення.

Крім того, Постановою Вищого адміністративного суду України від 28.03.2016р. по справі К/800/13091/14 (справа № 812/9874/13-а) касаційну скаргу ГУ Міндоходів у Луганській області задоволено, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23.12.2013 року у справі № 812/9874/13-а, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 року, скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, висновки податкового органу про не підтвердження господарських операцій між ТОВ «ВЕКТРА 3000» та ПАТ «ДМК ім.Ф.Е. Дзержинського» стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської діяльності - не спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» включено до складу податкового кредиту витрати по придбанню товару на підставі накладних, що не відповідають статусу первинних документів, оскільки не підтверджують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, позивачем не підтверджено реальність здійснення фінансової-господарської діяльності з ТОВ «Вектра 3000».

Отже, відповідач обґрунтовано прийшов до висновку про порушення ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» абз «а» п.200.4 ст. 200 розділу V ПК України, що призвело до завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню за серпень 2013 року на 517 494 грн., а також п.200.3 ст. 200 розділу V ПК України, що призвело до завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на 627 732 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість податкових повідомлень-рішень від 16.12.2013 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування (в тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у сумі 517 494 грн. із застосуванням штрафної (фінансової) санкції у сумі 258 747 грн. та № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 627 732 грн., від 04.03.2014 року податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування за серпень 2013 року у розмірі 420 092 грн. з застосуванням штрафної санкції у розмірі 210 046 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та рішень.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова