Справа № 203/1075/17(2-а/0203/90/2017)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 року справа № 203/1075/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року

у справі №203/1075/17

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в Кіровський районний суд м. Дніпропетровська до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності щодо відмови в поновленні виплати пенсії, та зобов'язання поновити виплату пенсії за віком з 25 лютого 2016 року з виплатою заборгованості.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративними позовом, дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо тимчасового припинення виплати пенсії зумовлені нормами статті 18 Закону України «Про судову експертизу», оскільки позивач працює на посаді судового експерта.

У письмових запереченнях, ОСОБА_1 просить залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

ОСОБА_1 з березня 2008 року призначена пенсія за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач перебуває на обліку Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі.

З липня 1998 року та на час виникнення спірних відносин ОСОБА_1 працює в комунальному закладі «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на посаді експерта-токсиколога судового у відділенні судово-медичної токсикології.

У період до 01 квітня 2015 року позивач отримувала пенсію.

З 01 квітня 2015 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі припинено виплату пенсії ОСОБА_1.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року (справа №203/5605/15-а) визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов'язано поновити з 01 квітня 2015 року виплату з проведенням відповідного перерахунку та виплатою пенсії за віком з дня до дня повного розрахунку.

На виконання постанови суду, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_1 в квітні 2016 року проведено перерахунок та виплату пенсії за віком за період з 01 квітня 2015 року по 25 лютого 2016 року.

Після цього, виплату пенсії знову припинено 01 травня 2016 року та поновлено з 01 січня 2017 року.

Листом від 20 вересня 2016 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, у відповідь на заяву, повідомило ОСОБА_1 про виконання судового рішення про поновлення виплати пенсії з наведенням детального розрахунку виплат (а.с. 11-15).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь від 28 вересня 2016 року на звернення від 23 серпня 2016 року, за змістом якої, відсутні підстави для поновлення виплати пенсії у 2016 році, що тимчасово припинена за нормами статті 18 Закону України «Про судову експертизу» (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі неправомірно та безпідставно припинило виплату пенсії позивачу.

Разом з цим, розглядаючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки позивач зверталася до відповідачів із заявами для вирішення спірного питання у позасудовому порядку, відповідь отримала в жовтні 2016 року, отже з цього часу дізналася про наявність спору та порушення свого права.

Суд апеляційної інстанції не погоджуються з позицією суду першої інстанції щодо можливості розгляду позовних вимог, заявлених поза межами строку звернення з адміністративним позовом та висновком про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У рішенні «Меньшикова проти України» від 08 квітня 2010 року (заява №377/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashmgdane v the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п 57, серія А, №93). Суд підкреслює що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі "Звольський та Звольська проти Чеської Республіки" (Zvolsky and Zvolska v the Czech Republic), заява № 46129/99, n 46, ЕСПЛ 2002 IX)".

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Порушення своїх прав та інтересів ОСОБА_1 пов'язує з тим, що у Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі були відсутні підстави для тимчасового припинення виплати пенсії, передбачені частиною 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статтею 18 Закону України «Про судову експертизу» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24 грудня 2015 року, оскільки займана нею посада експерта-токсиколога судового у відділенні судово-медичної токсикології не є посадою судового експерта, тобто посадою обіймання якої, зумовлювало тимчасове припинення виплати пенсії.

Закони, інші нормативно-правові акти, судові рішення є доступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» N911 від 24 грудня 2015 року (яким, зокрема, змінені положення статті 18 Закону України «Про судову експертизу» щодо тимчасового припинення у 2016 році виплати пенсії пенсіонерам, працюючим на посадах судових експертів) опубліковано в газеті «Голос України» №250 від 31 грудня 2015 року та набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Статтею 34 Конституції України передбачено, зокрема, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної пенсії відбулося з 01 травня 2016 року (за період з 25 лютого 2016 року по 31 грудня 2016 року), поновлення з 01 січня 2017 року.

Отже, ОСОБА_1 про порушення своїх прав та інтересів, якщо вона вважала їх порушеними, повинна була дізнатися, ще у травні 2016 року внаслідок неотримання пенсії.

До суду першої інстанції з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулася 28 березня 2017 року, що підтверджується датою підписання позовної заяви, відміткою поштової установи на конверті та накладному документі (а.с. 19-20).

Враховуючи наведене, адміністративний позов за період з 25 лютого 2016 року по 27 вересня 2016 року включно заявлений поза межами шестимісячного строку звернення з адміністративним позовом.

На підставі матеріалів справи, судом апеляційної інстанції обставин відсутності у ОСОБА_1 будь-якої можливості своєчасно дізнатися про порушення своїх прав та звернутися до суду з позовом не встановлено, що свідчить про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Звернення до відповідачів із заявами не продовжує встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення з адміністративним позовом та не є підставою для поновлення цього строку.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність залишення позовних вимог без розгляду за період з 25 лютого 2016 року по 27 вересня 2016 року.

Щодо позовних вимог, заявлених в межах строку звернення до суду з адміністративним позовом з 28 вересня 2016 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VII (в редакції чинний із 01 січня 2016 року) з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, у період роботи на посадах судових експертів (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Позивач працює на посаді експерта-токсиколога судового у відділенні судово-медичної токсикології в комунальному закладі «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується копіями трудової книжки та довідки закладу від 18 січня 2017 року №142 (а.с. 7-8, 30).

Вказаний комунальний заклад є суб'єктом судово-медичної діяльності і відповідно до статті 7 Закону України «Про судову експертизу» належить до державних спеціалізованих установ судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я України.

Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики 26 грудня 2005 року розроблено Національний класифікатор України класифікатор професій ДК:003:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України №327 від 28 липня 2010 року, що призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Згідно визначеного класифікатора професій покажчику професійних назв робіт за кодами професій визначено, що судовий експерт та лікар-судово-медичний експерт є різними професіями, та мають різні облікові дані. Так, професія лікар судово-медичний експерт має код класифікатору професій №2229.2, що визначається як професіонали в галузі медицини, натомість професія судовий експерт має код класифікатору 2429 - інші професіонали в галузі правознавства.

Також, згідно з копією довідки від 11 вересня 2015 року комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, посада експерта-токсиколога судового затверджена штатним розкладом закладу на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України №745 від 21 серпня 2013 року. Зміни до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров'я», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України №183-Адм від 12 серпня 2013 року. У абетковому показнику назв професій у розділі «Професіонали» після підрозділу «Інші професіонали в галузі медицини» додано підрозділ «Професіонали з вищою немедичною освітою, які працюють у бюро судово-медичної експертизи», викладений наступній редакції: 1. Експерт-імунолог судовий; 2. Експерт-токсиколог судовий; 3. Експерт-цитолог судовий.

Згідно з відомостями з відкритого реєстру атестованих судових експертів, ОСОБА_1 є атестованим судовим експертом (комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради), має відповідний сертифікат з терміном дії до 06 лютого 2018 року.

З огляду на викладене, займана позивачем посада віднесена до посад судового експерта, на відсутність підстав вважати віднесення посади позивача до лікарських вказує й безпосередня відсутність у назві посади слова лікар.

Також, суд апеляційної інстанції, враховує, що в адміністративному позові визначено одним з відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, проте жодних вимог до цього управління позивачем не заявлено.

З урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність у позивача права на отримання пенсії за віком у період з 28 вересня 2016 року по 31 грудня 2016 року та правомірність дій, рішень Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо припинення та невиплати пенсії за цей період.

Обставини того, що позивач не перебуває на державній службі, вплив на припинення виплати пенсії не мали, оскільки припинення відбулося саме внаслідок зайняття позивачем посади судового експерта.

Положення частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України до спірних відносин не може бути застосовані, оскільки обставини, викладені в постанові Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року (справа №203/5605/15-а), встановлені судом за інший період спірних відносин.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного розгляду та вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нового судового рішення про залишення частини позовних вимог без розгляду та відмови у задоволенні іншої частини вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 203, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги за період з 25 лютого 2016 року по 27 вересня 2016 року - залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим