Справа № 591/1474/17
Суддя: Прокудіна Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1474/17
Провадження № 2-а/591/322/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Прокудіної Н.Г.

при секретарі Майборода А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобовязання вчинити дії, розглянути звернення про призначення державної допомоги при народженні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про зобовязання вчинити дії, розглянути звернення про призначення державної допомоги при народженні дитини.

В обґрунтування позову позивач вказує, що вона перебуває на обліку у Департаменті соціального захисту населення СМР, як особа, яка була переміщена з району проведення антитерористичної операції. 11.09.2016 року її місце проживання було зареєстроване за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. Її дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 , також був взятий на облік у Департаменті соціального захисту населення СМР як внутрішньо переміщена особа. Неповнолітній ОСОБА_2 є громадянином України, але належна допомога при народженні цієї дитини їй не надається. Для отримання допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, вона неодноразово зверталась до Департаменту соціального захисту населення СМР, а останнє її письмове звернення було зареєстровано 11.01.2017 року вхідний № М-44/12.02-38. Зазначене звернення розглянуто відповідачем та надана письмова відповідь № М-44/12.02-38 від 25.01.2017 р. , якою фактично відмовлено у отриманні допомоги при народженні дитини , оскільки звернення за її призначенням надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Оскільки в травні 2014 року в звязку з початком бойових дій вони вимушені були виїхати з постійного місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 та виїхати в м.Керч, АР Крим. 25.07.2014 р. в м. Керч АР Крим народилася друга спільна з чоловіком дитина син ОСОБА_3. У звязку з народженням дитини на тимчасово окупованій території , вона змушена була отримати свідоцтво про народження в органі, який створений у порядку , не передбаченому законодавством України. Наприкінці грудня 2014 року родина переїхала у с.Антонівка, Вільнянського району, Запорізької обл.., де проживали родичі чоловіка. Управлінням соціального захисту населення Вільнянської райдержадміністрації вона та двоє неповнолітніх дітей були взяті на облік як особи, які були переміщені з району проведення антитерористичної операції. Після набуття статусу внутрішньо переміщеної особи і отримання адміністративних послуг з метою отримання свідоцтва про народження дитини вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області. Згідно письмової відповіді на звернення народження ОСОБА_2 зареєстроване не було, оскільки підставою для державної реєстрації дитини є медичне свідоцтво про народження встановленої форми, що видається закладами охорони здоровя, де приймалися пологи. У звязку з цим вона з чоловіком вимушена була звернутись 28.01.2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області з заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2 , 25.07.2014 р. в м. Керч, АР Крим, у батька ОСОБА_4 та матері- Мельник ОСОБА_5. 17.02.2015 року вона отримала свідоцтво про народження ОСОБА_2. Через півтора місяця після прибуття до с.Антонівка 17.02.2015 року вони були вимушені повернутися до попереднього місця проживання. Лише у вересні 2016 року родина переїхала у м.Суми, де і отримала статус внутрішньо переміщених осіб. З 28.09.2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Крім того вона звернулась до департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради за отриманням допомоги при народженні дитини. До цього час допомога так і не була призначена. Строк , визначений для подання документів був пропущений, оскільки знадобився час для встановлення факту народження ОСОБА_2, з 22.12.2014 року до 02.01.2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з дитиною . Тому вважає, що строк звернення до органів соціального захисту був пропущений з поважних причин. Просить зобовязати Департамент соціального захисту населення СМР повторно розглянути звернення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, про призначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, із урахуванням поважності причин пропуску строку звернення за призначенням такої допомоги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. В своїх поясненнях зазначила, що з 27.09.2016 року позивач та її діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи (довідки № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3) та вона , як уповноважений представник сім'ї , отримує щомісячну адресну допомогу з 28.09.2016 по 27.03.2017, з 28.03.2017 по 27.09.2017 . 11.01.2017 року позивач звернулась до департаменту з листом про надання інформації чи надавалась їй допомога при народженні дитини, а також чи має вона підстави для отримання вищезазначеної допомоги. Керуючись вимогами чинного законодавства на звернення позивачу департаментом була надана відповідь (лист від 25.01.2017 № М-44/12.02-38). Враховуючи , що позивач з питанням призначення допомоги не зверталась, просить в задоволенні позовних вимог відмовити .

Суд. Заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно із копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7, з 22.01.2013 була зареєстрована за адресою: Донецька обл.., АДРЕСА_1 (а.с.7-8)

22 травня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 224 і що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 209222, виданого 22 травня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (а.с.12)

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 06 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6 народився 12 жовтня 2009 року , про що складено відповідний актовий запис № 949, і батьком якого записаний ОСОБА_4 , а матір'ю ОСОБА_7 (а.с.13).

Як вбачається з довідки Вольнянської ЦРКБ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.12.2014 р. до 02.01.2015 року (а.с.16).

Згідно з копією довідки № НОМЕР_4 від 29.12.2014 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7, яка постійно проживала за адресою: м.Горлівка, Дон. об.. АДРЕСА_2 , перемістилася в грудні 2014 р. разом зі своїм сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з тимчасово окупованої території в Антонівка, 70040, вул. Гагаріна, б.21 (а.с.16).

11.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціального захисту населення СМР з зверненням про надання їй грошової допомоги при народженні її дитини ОСОБА_2 (а.с.10).

25 січня 2017 року Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради в повідомленні № М-44/12.02-38 на імя позивача було зазначено, що ії звернення з питання призначення допомоги при народженні дитини розглянуто, підстави для призначення допомоги при народженні дитини відсутні, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за ії призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. (а.с.11).

Згідно статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009 року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відповідач не надав суду відомостей щодо того, чи було прийнято до розгляду письмову заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату соціальної допомоги при народженні дитини, коли було прийнято таку заяву (точна дата) та чи було ОСОБА_1 додано до такої заяви усі документи, які необхідні для призначення та виплати соціальної допомоги при народженні дитини, проте з пояснень позивача судом було встановлено, що позивачем дійсно пропущений вищезазначений строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, на думку суду слід врахувати також те, що позивач з об'єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з даною заявою протягом дванадцяти місяців з часу народження дитини, тобто в період з 25.07.2014 року до 25.07.2015 року, оскільки лише 17.02.2015 року позивач на підставі судового рішення отримала свідоцтво про народження на імя ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою. В даному випадку неможливість своєчасного звернення до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призвело до порушення інтересів саме дитини.

Таким чином, з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на розгляд свого звернення про призначення допомоги при народженні дитини уповноваженим органом праці та соціального захисту населення.

Щодо способу захисту свого права та права дитини, який обрано позивачем, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, визначено, що кожна особа має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому вбачається, що ефективним засобом захисту є такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на встановлені обставини справи суд вважає необхідним для забезпечення дієвого захисту прав та інтересів позивача і її дитини зобов'язати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради розглянути звернення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, про призначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.. Саме така редакція резолютивної частини постанови з одного боку забезпечить повний та дієвий захист прав позивача на призначення допомоги при народженні дитини, а з іншого боку відповідатиме змісту ст. 105 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зобовязати Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради розглянути звернення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, про призначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст виготовлено та підписано 26 червня 2017 року.

Суддя Н.Г.Прокудіна