Справа № 461/1543/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6660/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Карапінки Н. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року у справі № 461/1543/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Львівській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області ), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення йому розміру пенсії за вислугу років до 62% відповідної суми грошового забезпечення, скасувати рішення відповідача щодо здійснення з 01 вересня 2016 року перерахунку та виплати йому пенсії за вислугу років в розмірі 62% відповідної суми грошового забезпечення та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати йому таку пенсію відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), виходячи із розрахунку 67% відповідної суми грошового забезпечення (за вислугу 20 років - 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідної суми грошового забезпечення), а також здійснити йому виплату недоотриманої суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат з 01 вересня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що після його звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (далі - Закон № 580-VIII) йому було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 67% відповідної суми грошового забезпечення згідно з Законом № 2262-XII, однак відповідач протиправно здійснив перерахунок його пенсії, зменшивши її розмір до 62% відповідної суми грошового забезпечення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що свідоцтво про хворобу від 28 квітня 2016 року № 75, видане військово - лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не містить висновку про непридатність позивача до служби в поліції, а тому перерахунок його пенсії в розмірі 62% відповідної суми грошового забезпечення було здійснено відповідно до норм чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30 травня 2016 року № 155 о/с ОСОБА_3 був звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), на підставі його рапорту та свідоцтва про хворобу від 28 квітня 2016 року № 75, виданого військово - лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області».

З 31 травня 2016 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII в розмірі 67% грошового забезпечення (24 роки вислуги).

Згідно з повідомленням про перерахунок пенсії від 02 вересня 2016 року № 3655/03-29, з 01 вересня 2016 року основний розмір пенсії позивача зменшено до 62%, у зв'язку із незазначенням у свідоцтві про хворобу інформації про його непридатність до служби в поліції та вказано про необхідність привести у відповідність його військово - лікарські документи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмінне від передбаченого Законом № 580-VIII формулювання про непридатність позивача до військової служби та обмежену придатність у воєнний час, яке міститься у свідоцтві про хворобу, виданому військово - лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не може бути підставою для зменшення розміру його пенсії.

Суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Відповідно до статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-XII.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше пенсії призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Після набрання чинності Законом № 580-VIII, підзаконних нормативно - правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово - лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів, прийнято не було.

Разом з цим необхідно зазначити, що до набрання чинності Законом № 580-VIII, діяв Закон України «Про міліцію», яким були врегульовані правовідносини щодо пеннсійного забезпечення працівників міліції, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені в Законі № 580-VIII.

Зокрема, статтею 23-1 Закону України «Про міліцію» було передбачено, що пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом № 2262-XII.

Окрім цього питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ були врегульовані й підзаконними нормативно - правовими актами, зокрема, Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення № 85) та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі - Порядок № 85), затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85.

Відповідно до пункту 1.2 Положення № 85 військово-лікарська комісія (далі - ВЛК) - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до підпункту 1.21.1.2. пункту 1.1 Порядку № 85 медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення № 85, зокрема, з метою визначення придатності за станом здоров'я, а для окремих видів службової діяльності - і за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ осіб рядового й начальницького складу з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Відповідно до пункту 1.43 Порядку № 85 придатність осіб рядового й начальницького складу при переміщенні їх по службі розглядається за розділом «Рядовий та начальницький склад» за графою Розкладу хвороб, що відповідає новій посаді (виду службової діяльності). Придатність за індивідуальними психофізіологічними особливостями осіб рядового та начальницького складу при переміщенні їх по службі визначається за відповідним пунктом Таблиці вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей.

Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку № 85 встановлено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Відповідно до підпункту 1.117. 1 пункту 1.117. Порядку № 85 свідоцтво про хворобу у мирний час складається на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Вказані підзаконні нормативно - правові акти втратили чинність з 26 травня 2017 року на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 квітня 2017 року № 285 "Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС".

З матеріалів справи видно, що медичний огляд позивач пройшов 28 квітня 2016 року, тобто на момент чинності Порядку № 85, а відтак комісією було правомірно винесено постанову з відповідним формулюванням згідно з вказаним Порядком.

Враховуючи вищенаведене суд, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що свідоцтво про хворобу від 28 квітня 2016 року № 75, видане військово - лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» є належним документом, яке підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, а відтак позивач має право на отримання пенсії за вислугу у розмірі 67% відповідної суми грошового забезпечення відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року у справі № 461/1543/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський

Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2017 року.