Справа № 816/886/17
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/886/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Шулик Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2017 року ОСОБА_3 (надалі також - позивач, ОСОБА_3М.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі також - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 20.04.2017 року № 4370/6-17 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, із раніше наданої у користування ФГ "К879" земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0107;

- зобов`язання повторно розглянути клопотання від 20.03.2017 року щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, із раніше наданої у користування ФГ "К879" земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0107.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідачем безпідставно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, із раніше наданої у користування ФГ "К879" земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0107. Так, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, посилався на те, наслідком процесу поділу земельної ділянки, яка надана у користування ФГ "К879", стане неспроможність землекористувача ефективно та раціонально використовувати відведену земельну ділянку. Позивач вважає таку відмову неправомірною, з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічне викладеному обґрунтуванню позову.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях, що надійшли до суду, зазначено, що власник землі внаслідок поділу земельної ділянки, що надана у користування ФГ "К879", не зможе створювати та розвивати сільськогосподарську інфраструктуру, впроваджувати систему управління якістю продукції, оскільки доходів від звичайної сільськогосподарської діяльності для цього буде недостатньо. З цих причин, на думку відповідача, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області правомірно відмовлено ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства.

Таким чином, представник відповідача вважала позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

20 березня 2017 року позивач звернувся зі заявою до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, як члену фермерського господарства "К879", щодо відведення земельної ділянки у приватну власність в розмірі земельної частки (паю) площею 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів.

До заяви позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного коду, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, копію статуту фермерського господарства "К879", витяг із державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію договору оренди, довідку про середній розмір земельної частки (паю), довідку про те, що раніше не набувались права на земельну частку (пай), нотаріально засвідчена згода землекористувача, копія протоколу засідання загальних зборів учасників фермерського господарства.

Листом від 20 квітня 2017 року № 4370/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, посилаючись на те, що власник землі внаслідок поділу земельної ділянки, що надана у користування ФГ "К879", не зможе створювати та розвивати сільськогосподарську інфраструктуру, впроваджувати систему управління якістю продукції, оскільки доходів від звичайної сільськогосподарської діяльності для цього буде недостатньо. Лише укрупнення землекористування до економічно обґрунтованих розмірів дозволяє зменшити собівартість сільськогосподарської продукції та підвищити конкурентоспроможність товаровиробників /а.с.16; 64 - 65/.

Позивач не погодився із такою відмовою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у зв'язку з чим оскаржив її до суду.

У відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку рішенню Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеному у листі від 20 квітня 2017 року № 4370/6-17, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу положень пункту "а" частини першої статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

За приписами частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови. Підстави для відмови вичерпно перераховані в законі.

Як встановлено судом, відповідач листом №4370/6-17 від 20 квітня 2017 року відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, з тих підстав, що власник землі внаслідок поділу земельної ділянки, не зможе створювати та розвивати сільськогосподарську інфраструктуру, впроваджувати систему управління якістю продукції, оскільки доходів від звичайної сільськогосподарської діяльності для цього буде недостатньо. Лише укрупнення землекористування до економічно обґрунтованих розмірів дозволяє зменшити собівартість сільськогосподарської продукції та підвищити конкурентоспроможність товаровиробників.

Суд зазначає, що такі підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, не передбачені ні статтею 118 Земельного кодексу України, ні жодним іншим нормативно-правовим актом України.

За таких обставин, враховуючи наведені вище положення Земельного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач не навів належних та допустимих, передбачених законом мотивів відмови позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.

Отже, відмова відповідача, оформлена листом №4370/6-17 від 20 квітня 2017 року, не ґрунтується на вимогах закону.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, оформлене листом №4370/6-17 від 20 квітня 2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектар для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 20 березня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектари для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, з раніше наданої у користування ФГ "К879" земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0107 - з урахуванням висновків суду, викладених в даній постанові.

Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3840 грн, здійснених ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України, для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

За змістом ст.87 КАС України, витрати на правову допомогу, належать до витрат, повязаних з розглядом справи.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

В даній справі представник захищав інтереси позивача на підставі ордеру ПТ №010078 адвоката про надання правової допомоги, виданого адвокатським об"єднанням "Адвокат" (м.Кобеляки) (а.с. 55). До ордеру додано витяг з договору про надання правової допомоги від 08.04.17 щодо повноважень Повіреного (а.с. 56); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Позивачем, як і його представником, не надано суду оригіналу чи копії договору про правову допомогу. Натомість надано «витяг» з договору про надання правової допомоги від 08 квітня 2017 року (а.с.56). З цього витягу неможливо встановити ні предмету договору, ні ціни договору, з якого питання і в яких обсягах та в які строки сторони домовилися про надання правової допомоги. Наданий суду розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.67) не підписаний Замовником ОСОБА_3 Вказане позбавляє суд можливості вважати витяг та розрахунок належними доказами по справі. Власне сам договір - відсутній.

Крім того, суд зауважує, що дата договору, згідно витягу 08 квітня 2017 року. За матеріалами справи, ОСОБА_3 отримав оскаржувану в цій справі відмову тільки 30 квітня 2017 року. У той же час наданий суду акт від 20.06.2017 приймання-передачі послуг з правової допомоги, витрати за яким просили стягнути (а.с.68), містить п.1: «надання правової інформації, консультацій та розяснень з правових питань, з приводу визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії зі сторони ГУ Держгеокадастру у Полтавській області». Таким чином, виникає сумнів щодо повязаності вказаних послуг «надання правової інформації, консультацій та розяснень..» з витратами, саме повязаними з розглядом цієї справи.

Крім того, суд звертає увагу, що представником позивача включено до складу витрат на правову допомогу (за актом приймання-передачі послуг) п. 3 «Представництво інтересів у суді (ознайомлення з матеріалами адміністративної справи) з розрахунку 1 (одна) година. Представник позивача надав до суду копію власної заяви про ознайомлення з матеріалами справи, на якій власноруч зробив відмітку про те, що знайомився з матеріалами справи 1 годину з 14.22 по 15.25 (а.с. 64).

Суд зауважує, що таке ознайомлення мало місце 15 червня 2017 року. Але до 19 червня 2017 року в матеріалах справи не було жодного документу, наданого відповідачем, і тільки 19 червня 2017 року заперечення разом із додатками були подані через судову канцелярію. Таким чином, представник позивача 1 годину знайомився та робив фотокопії (згідно його відмітки) з тими ж документами, які сам склав та подав до суду.

Таким чином, суд не може вважати заявлену вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу обґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з їх необґрунтованістю та непідтвердженістю наданими документами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у формі листа № 4370/6-17 від 20.04.2017 року про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки - визнати протиправним та скасувати.

Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_3 від 20.03.2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки в розмірі 4,44 умовних кадастрових гектари для ведення фермерського господарства на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів, з раніше наданої у користування ФГ "К879" земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0107 - з урахуванням висновків суду, викладених в даній постанові.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області судові витрати, понесені ОСОБА_3 у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 26 червня 2017 року.

Суддя І.С. Шевяков