Справа № 263/2997/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

21 червня 2017 року м. Київ К/800/20390/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задоволено: визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області щодо нарахування позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком, на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2014-2016 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 26.01.2017 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

Судами встановлено, що позивач до 25.01.2017 р. отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

З 26 січня 2017 року на підставі заяви позивача Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя переведено його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту населення" від 23 квітня 2012 року № 327.

При цьому, разом із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання роз'яснення щодо того, який саме показник середньомісячної заробітної плати буде застосовано управлінням при розрахунку середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням № 5580/03 пенсійний орган повідомив ОСОБА_2 про те, що його з 26 січня 2017 року переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту населення" від 23 квітня 2012 року № 327.

Судові рішення мотивовані тим, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Тобто, в цьому випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 09 червня 2015 року №21-550а14.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме за 2007 рік.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 29 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак