Справа № 243/1148/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецов Р. В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року справа №243/1148/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Васильєвої І.А., суддів Василенко Л.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2017 р. у справі № 243/1148/17 (головуючий І інстанції Кузнецов Р.В.) за позовом ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила, визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачу пенсії з липня 2014 року, зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу та сплатити заборгованість за період, починаючи з липня 2016 року, звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць (а.с.1-6).

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2017 року задоволено позовні вимоги. Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Словянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_2, зобовязав Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, з березня 2016 року у межах нарахованих сум, постанова суду в частині виплати ОСОБА_2 пенсії за віком за один місяць підлягає негайному виконанню (а.с.45-46).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи (а.с.48-49).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що 11.08.2016 року позивач звернувся з заявою про запит пенсійної справи та прийняття її на облік. Розпорядженням від 30.08.2016 року позивача взято на облік. Позивачу при поданні заяви було попередження про вступ в дію постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», що поновлення виплати пенсії відбудеться за результатами рішення комісії. 15.08.2016 року апелянт звернувся до Управління соціального захисту населення у відповідності до вимог вищезазначеної постанови. На теперішній час відповіді від управління не надходило, що позбавляє апелянта можливості для поновлення виплати пенсії.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером (а.с.9-12).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення від 11.08.2016 року № НОМЕР_1 позивача вязко на облік, як внутрішньо переміщену особу, з фактичним місцем проживанням ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13). Довідка про взяття позивача на облік, як внутрішньо переміщеної особи, не скасована.

Відповідно до матеріалів справи, 11.08.2016 року позивач зверталась до відповідача з заявою про виплату пенсії за фактичним місцем проживання, як внутрішньо переміщена особа. На підставі заяви, пенсійна справа позивача була взято на облік з 30.08.2016 року.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем на підставі заяви позивача від 11.08.2016 року виплату пенсії не поновлено.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем не поновлено пенсію з підстав того, що постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 передбачено, що поновлення виплати пенсії відбудеться за результатами рішення комісії. 15.08.2016 року відповідачем здійснено запит до Управління соціального захисту населення. Проте, на теперішній час відповіді від управління не надходило, що позбавляє апелянта можливості для поновлення виплати пенсії (а.с.35).

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходи з того, що у відповідача не було законних підстав для припинення виплати пенсії позивачу.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. № 1706-VII (далі Закон №1706-VII).

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Постанова № 637) (в редакції на час звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Отже, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк» або з доставкою додому на весь час дії такої довідки.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, довідка позивача про взяття позивача на облік, як особу, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною. В матеріалах справи відсутнє рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про скасування дії довідки позивача на час прийняття його на облік.

Статтею 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

У статті 49 Закону № 1058-IV зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, підстави припинення виплати пенсії встановлені статтею 49 цього Закону, але жодна з яких управлінням (відповідачем у даній справі) не застосована та не доведена.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Натомість, рішення пенсійним органом щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Крім того, питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV , за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV , затверджено Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для поновлення виплати пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про поновлення виплати пенсії.

Колегія суддів зазначає, що з моменту звернення позивача з заявою 11.08.2016 року та взяття його на облік у відповідача 30.08.2016 року відповідачем, в порушення вищезазначених норм, жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача про поновлення виплати пенсії не прийнято.

Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обовязків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку та конституційних гарантій держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України» зазначив, що яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи зазначені обставини, встановлену судом протиправні дії та бездіяльність щодо припинення та невиплати пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова винесена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2017 р. у справі № 243/1148/17, - залишити без задоволення.

Постанову Словянського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2017 р. у справі № 243/1148/17, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_3