Справа № 464/2166/17
Суддя: Рудаков І. П.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2166/17
пр.№ 2-а/464/201/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І.П.

за участі секретаря судового засідання Гевко О.-В.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Колодійчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора батальйону №3 управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Осінського Романа Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з уточненням просить: визнати протиправними дії інспектора батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Осінського Романа Олеговича щодо неправомірного обмеження ОСОБА_3 у реалізації його права на правову допомогу; визнати протиправною і скасувати постанову інспектора батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Осінського Романа Олеговича від 15 березня 2017 року серії АР № 670610 у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вимог дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» здійснив рух прямо із смуги з якої дозволено рух тільки праворуч, чим порушив п.3.3 ПДР України. У зв'язку із вчиненням такого адміністративного правопорушення накладено адміністративне стягнення у розмірі 225,00 грн. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху України не порушував, працівника грубо порушено вимоги матеріального та процесуального права, що призвело до винесення відповідачем протиправної постанови. Разом із тим, покликликається на доводи, що працівникам поліції було подано клопотання про необхідність отримання правової допомоги, однак інспектором проігноровано таке клопотання та винесено постанову з порушенням норм чинного законодавства. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить такий задовольнити з підстав викладених у адміністративному позові.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, дав пояснення аналогічні змісту письмових заперечень.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали відеозапису події, з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15 березня 2017 року інспектором роти №3 батальйону №3 УПП у м.Львові ДПП Осінським Р.О. винесено постанову серії АР № 670610 якою на ОСОБА_3 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З постанови вбачається, що позивач 15 березня 2017 року о 13 год. 16 хв. у м.Львові на перехресті вулиць Пасічна-Личаківська, керував автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» здійснив рух прямо із смуги з якої дозволено рух тільки праворуч, чим порушив п.3.3 ПДР України

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 71 КАС України, якою саме на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за наслідками якого складено постанову серії АР № 670610 від 15.03.2017, суду не представлено.

Разом із тим, у суду відсутні належні докази в розумінні ст.251 КУАП, які б містили дані, що заперечували б згадані твердження позивача та інспектором у оскаржуваній постанові такі не спростовано; подані УПП у м.Львові ДПП письмові заперечення не підтверджують факт інкримінованого йому правопорушення. Інші докази вчинення правопорушення позивачем в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій інспектора під час складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач суду не надав, а відтак, в діях позивача не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказане свідчить про відсутність умислу на вчинення вказаного правопорушення в діях ОСОБА_3

Щодо позовної вимоги про протиправність дій відповідача у реалізації права позивача на правову допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст..268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема при розгляді справви користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який заз законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано клопотання про перенесення розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вищевказане адміністративне правопорушення, однак у такому інспектором УПП у м.Львові ДПП було відмовлено у зв'язку із відсутністю об'єктивних причин для перенесення розгляду справи /а.с.3/.

Разом із тим, із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, позивачу було роз'яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, у зв'язку із чим останній заявив клопотання про відкладення розгляду справи для отримання правової допомоги, однак у такому було відмовлено,

Враховуючи наведене вище, суд приходить переконання, що відповідач безпідставно позбавив позивача можливості скористатися своїм правом на користування юридичною допомогою адвоката, у порушення вимог ст..268 КУпАП, а тому суд приходить висновку про визнання протиправними дій інспектлра Осінського Р.О. у реалізації права позивача на правову допомогу, а таку вимогу слід задовольнити.

Таким чином, вищевказані порушення, допущені при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дозволяють суду вирішити адміністративний позов в частині встановлення наявності чи відсутності у діях позивача правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

Щодо позовної вимоги про протиправність оскаржуваної постанови, суд приходить переконання, що оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена уповноваженою особою, будь-яких належних та допустимих доказів щодо незаконності дій відповідача, позивачем не подано, а тому суд приходить висновку, що у такій вимозі слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 99, 112, 136, 158-163, 167 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

уточнений позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Осінського Романа Олеговича щодо неправомірного обмеження ОСОБА_3 у реалізації його права на правову допомогу.

Постанову інспектора батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП Осінського Романа Олеговича від 15 березня 2017 року серії АР № 670610 у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати і надіслати справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено згідно зі ст.186 КАС України протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст.254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя І. П. Рудаков