Справа № 487/6119/16-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/6119/16-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Корнешова Т.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретарівОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо відмови у призначенні державної пенсії із зменшенням пенсійного віку та зобовязати призначити таку пенсію відповідно до ч.1ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача у призначенні державної пенсії із зменшенням пенсійного віку є неправомірною, оскільки у період з 4.09.1987 року по 6.10.1987 року він працював у зоні відчуження більше 14 календарних днів, що підтверджується відповідними документами.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року позов ОСОБА_5 задоволено.

В апеляційній скарзі Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі не враховано відсутність у наданих позивачем до Управління документів інформації щодо кількості днів перебування останнього у зоні відчуження.

Судом апеляційної інстанції в порядку ст. 55 КАС України проведено заміну сторони у справі з Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на його правонаступника Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведені приписи законодавства, судова колегія дійшла висновку, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску цього строку поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строку звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_5 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках 2 (другої) категорії, що підтверджується посвідченням серії А №207060с, виданим Миколаївською облдержадміністрацією 31.05.2012 року, яке є безстроковим і діє на всій території України (а.с.9).

У зв'язку з досягненням віку, що дає право на отримання пільгової пенсії позивач у 2013 році звернувся до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ч.1 ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 32).

Рішенням УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 02.12.2013 року №42 ОСОБА_5 відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав відсутності документального підтвердження кількості календарних днів, відпрацьованих позивачем у зоні відчуження (а.с.16).

Оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого права майже через три роки після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, він пропустив строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

В обґрунтування своїх доводів щодо поважності причин пропуску цього строку представник позивача зазначив, що про порушення своїх прав він та його довіритель дізналися лише у жовтні 2016 року з листа Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва №197-А-7, направленого на запит представника.

Втім колегія суддів не може визнати ці доводи обґрунтованими, оскільки не отримуючи пенсію зі зменшенням пенсійного віку, ОСОБА_5 в будь-якому разі розумів, що у задоволенні його заяви йому або відмовили, або не розглянули, та мав обєктивну можливість звернутися до відповідача за відповідними розясненнями.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, відповідач направляв на адресу ОСОБА_5 своє рішення про відмову у призначенні пенсії ще 03.12.2013 року, що підтверджується супровідним листом №19487/02 (а.с.80).

Оскільки чинним законодавством не передбачено обовязкового направлення зазначеного виду кореспонденції з повідомленням про його вручення адресату, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення направлено позивачу вчасно та належним чином.

З огляду на те, що суд першої інстанції не зясував цих обставин, чим допустив порушення норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а адміністративний позов залишенню без розгляду на підставі ч.2 ст. 99 КАС України у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 99, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2017 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_5 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_3