Справа № 607/979/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5975/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправними дій Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язання відповідача здійснити позивачу - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 28800,00 грн. визначеної в довідці про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 619 від 05 грудня 2016 року, виданої позивачу ОСОБА_2 управлінням Державної судової адміністрації України в Тернопільській області без обмежень граничного розміру і врахуванням раніше виплачених сум; зобовязання відповідача у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на аналогічній посаді.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що у зв'язку із збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати до 1600,00 грн, заробітна плата, яка враховується для щомісячного довічного грошового утримання позивачу склала 28800,00 грн., проте відповідач не видав та не направив позивачу повідомлення щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання, а заяву позивача щодо проведення перерахунку утримання залишив без розгляду і виконання.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_1, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 28800 гривень, без обмежень граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. Звернуто до негайного виконання постанову в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Тернопільським об'єднаним управлянням Пенсійного фонду України Тернопільської області подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 03 жовтня 2016 року, на підставі постанови Верховної ОСОБА_3 України №1600-VIII від 22 вересня 2016 року, головою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області видано наказ № 277-к про звільнення ОСОБА_1 із посади судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з 03 жовтня 2016 року у зв'язку із відставкою.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року справі № 876/13242/16а частково задоволено позов ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, зобов'язано відповідача зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину строку навчання позивача за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження стокової військової служби. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити позивачу - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 26100 грн. без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Згідно довідки ТУДСА у Тернопільській області №619 від 05 грудня 2016 року заробітна плата позивача, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 28800,00 г рн.

16 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій повідомив, що 05 грудня 2016 року звертався до відповідача із письмовою заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у звязку з чим просив повідомити про прийняті рішення з цього питання.

Листом № 692/5-11 від 28 грудня 2016 року відповідач повідомив позивачу, що відповідно до заяви від 05 грудня 2016 року та довідки про заробітну плату №619 від 05 грудня 2016 року, позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого обчислено із середньомісячного заробітку 28800,00 грн.

З 01 січня 2017 року сума грошового утримання становитиме 21906,21 грн., а саме: 24192,00 грн. - призначений розмір довічного грошового утримання (28800,00 * 84%); - 2109,96 грн. - сума відрахування податку на доходи фізичних осіб ((24192,00 - 12470) * 18%, 12470,00 грн. - неоподатковуваний мінімум з 01.01.2017р., 18% - відрахування); - 175,83 грн. - сума відрахування військового збору ((24192,00 - 12470,00) * 1,5%, 1,5% - відрахування).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (набрав чинності 30 вересня 2016 року) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної ОСОБА_3 України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 грудня 2016 року зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_1, судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 26100 грн. без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Тобто судовим рішення встановлено право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно довідки ОСОБА_2 управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області № 619 від 05 грудня 2016 року заробітна плата позивача, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 28800,00 грн.

Проте, як вбачається із наданої представником відповідача копії розпорядження від 13 січня 2017 року, позивачу призначено з 01 грудня 2016 року грошове утримання в розмірі 23490,00 грн. із розрахунку 90% від заробітку. Однак 90% від 28800,00 грн. повинно скласти 25920,00 грн.

Відтак, оскільки позивач надав відповідачу вищевказану довідку ОСОБА_2 управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області 05 грудня 2016 року, тому, з огляду на відсутність обмеження граничного розміру грошового утримання судді, вимоги позивача в частині визнання дій відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними та зобов'язання відповідача здійснити позивачу, судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 28800 гривень, без обмежень граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими.

Судом першої інстанції також вірно вказано, що не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснювати перерахунок у зв'язку із збільшення розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді в майбутньому, так як судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, а не такі, які можуть бути порушені у майбутньому. Чинним законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушених прав як зобов'язання відповідача вчинити певні дії у зв'язку із можливим порушенням прав позивача у майбутньому.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 квітня 2017 року в справі № 607/979/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_3
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 26 червня 2017 року.