Справа № 819/3405/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6165/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства ,,ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства ,,ОСОБА_1 ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство ,,ОСОБА_1, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства (ПАТ) ,,ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо не включення її (позивача) до переліку вкладників ПАТ ,,ОСОБА_1, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також позивач просила зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,ОСОБА_1 ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування котів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві ,,ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою від 03 лютого 2016 року Тернопільський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову необґрунтованою та незаконною у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що кошти на рахунок позивача надійшли в період здійснення процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ ,,ОСОБА_1, а тому ОСОБА_3 не була вкладником банку та правомірно не включена до реєстру вкладників.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду.

З огляду на викладене відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи і не заперечується відповідачем, що 11 лютого 2014 року ОСОБА_3 та ПАТ ,,ОСОБА_1 уклали договір банківського рахунку №2620/3500/683969 про строковий банківський вклад ,,депозит і відкрито банківський рахунок.

Згідно банківської виписки на вказаний рахунок ОСОБА_3 17.03.2014 року надійшло 5000 доларів США, що еквівалентне було на той час 48003,50 грн..

Постановою Правління Національного банку України №135 від 13.03.2014 року ПАТ ПАТ ,,ОСОБА_1 віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі цієї постанови Правління НБУ Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014 року прийнято рішення № 14 про запровадження з 14.03.14 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ ,,ОСОБА_1 ОСОБА_4.

13 червня 2014 року Правління НБУ прийняло постанову за № 355 ,,Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ,,ОСОБА_1. Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №49 від 16.06.2014 року розпочата процедуру ліквідації ПАТ ,,ОСОБА_1 та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ ,,ОСОБА_1 ОСОБА_4 строком на 1 рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №10 від 19.01.2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,ОСОБА_1 призначена ОСОБА_2.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №106 від 28.05.2015 року продовжено строк здійснення ліквідації ПАТ ,,ОСОБА_1 та строк повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,ОСОБА_1 ОСОБА_2 на один рік до 16.06.2016 року включно.

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ ,,ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про виплату коштів за договором банківського рахунку та включення її до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів згідно банківського вкладу.

Тимчасова адміністрація ПАТ ,,ОСОБА_1 листом за № 452/3500 від 14 травня 2014 року надала позивачу відповідь, що протягом дії тимчасової адміністрації вкладники ПАТ ,,ОСОБА_1 можуть отримати свої кошти за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку. Виплати за зазначеними договорами здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на 14.03.2014 р., але не більше 200 тисяч гривень (відповідно до ст. 36 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб). Про час та порядок виплат за вищезазначеним договором буде повідомлено додатково.

Не дочекавшись будь-яких повідомлень про час та порядок вищезазначених виплат, ОСОБА_3 повторно 18.07.2014 р., 01.08.2014 р., в лютому 2015 р. та 06.07.2015 р. зверталась з аналогічними заявами до ПАТ ,,ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На свої заяви позивач отримала відповіді від ПАТ ,,ОСОБА_1 за №5686/33 від 14.08.2014 р., №9213/12 від 17.07.2015 р. та від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №02-036-6394/15 від 02.03.2015 р., у яких зазначалося, що подана позивачем заява з кредиторськими вимогами до банку, яка отримана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 28.07.2014 р., надійшла до банку 01.08.2014 р., тобто після спливу встановленого 30-денного строку, а тому вважається погашеною. Також зазначалось, що у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформація стосовно її особи відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності законодавчих підстав для не включення позивача до переліку вкладників уповноваженою особою, а тому бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та є протиправною.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно зі статтею 26 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ОСОБА_1 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_1 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. ОСОБА_1 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах ,,Урядовий кур'єр або ,,Голос України та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Оскільки ОСОБА_3 не включалася відповідачем до переліку вкладників, однак має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ ,,ОСОБА_1 за рахунок Фонду, то така особа повинна бути включена уповноваженою особою до переліку вкладників.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та дійшов вірного і обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Так, зокрема, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права позиція суду першої інстанції про те, що зобов'язання уповноваженої особи надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ ,,ОСОБА_1 за рахунок Фонду, є безумовною підставою для включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України ,,Про банки і банківську діяльність; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином, на законодавчому рівні визначене право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, передбачених статтею 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що за відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Проаналізувавши норми статтей 2, 51 Закону України ,,Про банки і банківську діяльність, згідно яких розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи; безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді, а також Закону України ,,Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, якими передбачено, що переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі, суд першої інстанції аргументовано вказав, що розрахункова банківська операція щодо перерахування коштів з рахунку одного клієнта на рахунок іншого не є правочином, який вчинений банком, а проведення такої є обовязком банківської установи, згідно з вимогами законодавства та договору про обслуговування рахунків.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ ,,ОСОБА_1, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки Договір банківського рахунку за №2620/3500/683969 про строковий банківський вклад ,,депозит, укладений 11 лютого 2014 року вкладу між ПАТ ,,ОСОБА_1 та позивачем нікчемним не визнавався, відповідне рішення відповідачем не приймалось.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки договір був укладений ще до початку процедури визнання Банку неплатоспроможним та його ліквідації.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав поважним причини пропущення позивачем строку звернення до суду та мотивовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач у визначений законодавством строк звернулась до суду за захистом своїм прав, однак, в порядку цивільного судочинства. Даний факт, на думку колегії суддів, є вагомою підставою для визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства ,,ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 819/3405/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_5

Ухвала в повному обсязі складена 26 червня 2017 року.