Справа № 438/297/17
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/297/17
Номер провадження №2-а/438/19/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Гадубяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 в якому просить суд скасувати постанову поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 Романовича БР №145852 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у звязку з її незаконністю.

В обгрунтування позову посилається на те, що 18 березня 2017 року поліцейським Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом ОСОБА_2 була винесена Постанова БР № 145852 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУгіАІІ та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до змісту Постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, у м. Дрогобич по вул. Лесі Українки, за звинуваченнями поліцейського, здійснив зупинку та стоянку, ігноруючи вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Позивач вважає, що в його випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки зупинка автомобіля була вимушена, так як була здійснена вимушена зупинка транспортного засобу по вул. Лесі Українки у м. Дрогобичі відповідно до всіх вимог Правил дорожнього руху внаслідок поганого самопочуття та паморочення в голові. Його пояснення надані під час складення протоколу інспектором були проігноровані.

В зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, просить оскаржувану постанову скасувати

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не зявився, надіслав клопотання, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач поліцейський СРПП №1 старший сержант ОСОБА_2у судовому засіданні не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень.

Згідно зі ст. ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі й віднесених до компетенції національної поліції, здійснюється на основі додержання принципу законності.

У відповідності з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 18 березня 2017 року поліцейським Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим сержантом ОСОБА_2 була винесена постанова серія БР № 145852 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУгіАІІ та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Як зазначено у вказаній постанові, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, у м. Дрогобич по вул. Лесі Українки, здійснив зупинку та стоянку, ігноруючи вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 з рішенням не погодився, як на підставу своїх дій щодо зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 ПДР України посилається на різке погіршення стану здоров'я.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, орган, який розглядає справу, відповідно до ст.280 КУпАП повинен зясувати всі обставини для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів та іншими документами.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого додержання законності, що передбачено ст.7 КУпАП.

Відповідно до Додатку 1 ПДР України, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно п.15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки у місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами п.п.9.9-9.11 цих Правил.

З п.п.а п.9.9 ПДР вбачається, що аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Під вимушеною зупинкою розуміють припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі, що слідує зі змісту п.1.10 ПДР України.

Відповідно до п.9.10 ПДР України разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Якщо транспортний засіб не обладнаний аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар, що встановлено п.9.11 ПДР.

Навмисна зупинка в місці, де це заборонено вимогами ПДР і не виконуються передбачені ПДР умови вимушеної запинки, в тому числі і з ввімкненою аварійною світловою сигналізацією, є порушенням ПДР.

На думку суду, та обставина, що позивач здійснив зупинку вимушено через різке погіршення стану здоров'я під час керування транспортним засобом, тобто є такою, що перешкоджала позивачу продовжити рух та створювала реальну загрозу іншим учасникам дорожнього руху та настання негативних наслідків - в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та суд приходить до переконання, що доводи позивача щодо неможливості за станом здоров'я продовжувати рух автомобіля, що зупинка була вимушеної з метою уникнення аварійної ситуації розцінює як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він здійснив вимушену зупинку з метою запобігання спричинення шкоди здоров'ю та життю інших учасників дорожнього руху, тобто у стані крайньої необхідності, при цьому вжив усіх необхідних дій, передбачених Правилами дорожнього руху.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 100, 104, 159, 160-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 старшого сержанта ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягненн відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Головуючий суддя А.Т. Слиш