Справа № 337/1348/17(2-а/337/119/2017)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" червня 2017 р. справа № 337/1348/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2017 року у справі №337/1348/17

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на підставі ст.26, 40 ч.2 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу за 2007 рік протиправними;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26, 40 ч.2 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки - 2014, 2015, 2016 р., що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 01 березня 2017 року, з урахуванням раніше виплаченої різниці.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" позивачу має бути призначена вперше.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідач, зокрема, зазначив, що відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на

інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, та із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, при переході з пенсії державного службовця на пенсію за віком позивачу, у відповідності до наведеного вище, буде застосовано показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік - 1197 грн. 97 коп. та зменшиться розмір пенсійної виплати, тому відповідач відмовив позивачу в такому переведені.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що з матеріалів справи встановлено, що позивачу 10.07.2001 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про державну службу". Також позивач перебуває на обліку у відповідача.

28 лютого 2017 року позивач подав відповідачу заяву про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, оскільки досяг пенсійного віку.

Рішенням відповідача №8 від 03.03.2017 року позивачу було відмовлено у переведенні на пенсію за віком, оскільки в такому випадку, у звязку із застосуванням для перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати за 2007 рік, розмір пенсії позивача буде зменшено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки пенсія позивачу згідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" повинна була призначатись вперше, тому у позивача виникає право на застосування формули визначення розміру пенсії, яка використовується при призначенні пенсії вперше, відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а не з тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході з одного виду пенсії на інший.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції станції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" N3723-XII від 16.12.1993 р. (в редакції на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види, призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 цього Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З наведеного вбачається, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач звернувся вперше.

Таким чином, переведення особи з пенсії за Законом України "Про державну службу" на пенсію за віком за Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є переходом з одного виду пенсії на інший та має бути оформлене як перше призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року призначення пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів суду правомірність своїх дій, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2017 року у справі №337/1348/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко