Справа № 814/1806/16
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1806/16

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третіх осіб: управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, старшого державного інспектора ВДК та нагляду за безпекою на автомобільному транспорті УТБ у Миколаївській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та незаконними дій, скасування акту, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними та незаконними дії управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області в особі старшого державного інспектора ВДК та нагляду за безпекою на автомобільному транспорті УТБ у Миколаївській області ОСОБА_2 при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки IVECO, модель STRALIS (вантажний сідловий тягач Е), реєстраційний номер ВЕ 3645ВМ, з причепом марки LAMBERT, модель LVFS 3 н/причіп Н/ПР-РЕФРИЖИТАТОР Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 12.08.2016, скасувати акт № 0006123 про перевищення транспортних засобів нормативних вагових параметрів від 12.08.2016 та розрахунок № 85 плати за проїзд великовагових транспортних засобів від 12.08.2016, як такі, що є незаконними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що працівник відповідача зупинивши транспортний засіб не надав водію документи про проходження метрологічної атестації вагового комплексу, наявність на ньому клеймування, не предявив технічну документацію на пересувний пункт габаритно-вагового контролю, не розяснив права та обовязки особи, чий транспортний засіб проходить габаритний ваговий контроль. Водій ОСОБА_3 був не згодний з результатом зважування та просив провести повторно зважування, на що працівник відповідача ніяк не відреагував.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2016 на а/д Р-06 Ульянівка-Миколаїв км 211+920 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області виявлено факт перевезення вантажу транспортним засобом належним позивачу марки IVECO, модель STRALIS р/н ВЕ 3645ВМ з причепом марки LAMBERT, р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України. За результатами проведення зважування складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю 12.08.2016, акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 0006123 від 12.08.2016 та розрахунок № 85 від 12.08.2016плати за проїзд в сумі 644,76 євро. Чек зважування № 251 від 12.08.2016 (09:16) свідчить, що загальна вага транспортного засобу складає 42 240 кг. В акті зазначено, що фактична вага строєної осі складає 26050кг. При нормативно допустимій 22 000кг.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч ст.71 КАС України не доведено, які норми права порушив відповідач при здійсненні габаритно-вагового контролю, тому позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року №299, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті (далі - автомобільний, міський електричний, залізничний транспорт).

Основними завданнями Укртрансінспекції є, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до частини 14 статті Закону України від 05.04.2001р. №2344-III «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частиною першою статті 33 Закону України від 08.09.2005р. №2862-IV «Про автомобільні дороги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м (пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

За змістом пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, якщо габарити транспортного засобу чи автопоїзду з вантажем або без вантажу перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.1993р. №1094, такий транспортний засіб чи автопоїзд вважається великогабаритним.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України від 30.06.1993р. №3353-XII «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок), контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пункту 32 Порядку перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов'язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху, після надання погодження маршруту.

Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абзаци 1 та 3 пункту 28 Порядку).

Згідно з абзацом першим пункту 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 31-1 Порядку встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Отже, виходячи з наведених норм, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів; у разі ж якщо рух здійснюється без відповідно дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

З огляду на вищезазначені норми законодавства, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до наданих повноважень працівникам Укртрансінспекції надано повноваження здійснювати рейдові перевірки, перевіряти вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу, а у разі виявлення порушення нормативно допустимих габаритів та ваги складати розрахунок плати за проїзд. При рейдовій перевірці транспортного засобу позивача від 12.08.2016 було виявлено перевищення нормативно допустимої ваги транспортного засобу, тому відповідачем правомірно були складені розрахунки плати за проїзд.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у працівника Укртрасбезпеки не виникло ніякої підозри стосовно ваги транспортного засобу, тому підстав для повторного зважування не було.

Апелянт не надав суду доказів того, що водій ОСОБА_3 не погоджувався з результатами зважування транспортного засобу, оскілки акт № 0006123 від 12.08.2016 року водієм ОСОБА_3 підписаний без будь - яких зауважень стосовно справності обладнання та ваги транспортного засобу.

Акт № 0006123 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів не порушує права позивача, оскільки є тільки відображенням фактичної ваги транспортного засобу: повної маси та навантаження на осі. На підстава цього акта відповідач здійснює розрахунок плати за проїзд. Тому позов в частині скасування акта задоволенню не підлягає, оскільки це неналежний спосіб захисту.

Рішення субєкта владних повноважень прийняте у формі розрахунку №85 від 12.08.2016, на підставі якого в подальшому з позивача може бути стягнута плата за проїзд в сумі 644,76 євро, скасуванню не підлягає, оскільки за результатами зважування було встановлено перевищення нормативно допустимої ваги транспортного засобу ( нормативно допустимо 40 т, фактично 42,24 т), тому розрахунок складено законно й обґрунтовано та скасуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 26.06.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик