Справа № 461/1282/17
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1282/17
Провадження №2а/461/187/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

представника третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель «Львів» до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Міської комісії з безпеки дорожнього руху м. Львова в особі Управління транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: Львівська міська рада, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання протиправними дій та скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

позивач - ТзОВ «Готель «Львів» звернувся до суду із позовом до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Міської комісії з безпеки дорожнього руху м. Львова в особі Управління транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, з участю третіх осіб: Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху в частині п.30 протоколу №10 від 10 серпня 2016 року, щодо зміни організації дорожнього руху на пр. ОСОБА_4 (нанесення розмітки та встановлення дорожніх знаків відповідно до схеми, згідно якої визначено місце зупинки громадського транспорту за адресою: м. Львів, пр. В.Чорновола, 7 перед перехрестям з вул.. Ваговою, та обмежено паркувальний майданчик (заїзну кишеню) перед Готелем «Львів»). Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №1094 від 28 листопада 2016 року в частині п.10 додатку до нього щодо доповнення п.705-1 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27 червня 2014 року №487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. В.Чорновола перед перехрестям з вул. Ваговою у м. Львові.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що оскаржувані рішення є протиправними, прийняті всупереч нормам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Протокольною ухвалою судового засідання від 27 квітня 2017 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінено відповідача Управління транспорту та звязку департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на його правонаступника Управління транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідачів та одночасно представник третьої особи Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав письмові заперечення, в яких вказує, що ТзОВ Готель Львів не має правових підстав використовувати майданчик для паркування на пр. В. Чорновола, 7 , оскільки договір №161 П/Т Про використання земельної ділянки спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів закінчив строк своєї дії і не був продовжений. Також вказує, що дорога, тротуар, паркова перед готелем, є у комунальній власності міста та не порушує майнових прав підприємця. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Підтримала пояснення представника відповідачів та просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 10 серпня 2016р. рішенням міської комісії з безпеки дорожнього руху Львівської міськради, викладеного в п.30 протоколу № 10 від 10.08.2016р. коло будівлі готелю та паркувального майданчику (заїзної кишені) ТОВ «Готель «Львів» за адресою: м. Львів, пр. В. Чорновола, 7 Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради було зобовязано виконати нанесення розмітки та встановити дорожні знаки відповідно до поданої схеми. Згідно останньої повинно бути:

- ліквідовано частину паркувального майданчика (заїзна кишеня) ТОВ «Готель «Львів»;

- навпроти входу в Готель «Львів» розміщено дорожній знак 5.41.1. «Місце зупинки автобуса»;

- перед перехрестям пр. ОСОБА_4 з вул. Ваговою, поряд із закінченням будівлі готелю, повинен бути встановлений дорожній знак 5.41.2. «Кінець зупинки автобуса»;

- перед паркувальним майданчиком (заїзною кишенею) - дорожній знак 3.35. «Стоянка заборонена» (а.с.10-11).

Крім цього повинні бути встановлені дорожні знаки, що визначають стоянку для інвалідів (Д3 5.38.1.) та зону стоянки для легкових автомобілів (Д3 5.39; 5.40) з відповідними табличками до них, що визначають спосіб паркування легкових автомобілів вздовж тротуару, а також розміщені знаки 3.5.11. і нанесено розмітку на дорожнє полотно, згідно яких права смуга руху відводиться для руху громадського транспорту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що перед входом в готель, в напрямку до вул. Вагової, було прийнято рішення про облаштування зупинки громадського транспорту та зменшення розмірів паркувального майданчика (заїзної кишені) Готелю «Львів».

Листом від 06.10.2016р. Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міськради повідомив позивача, що питання перенесення зупинки громадського транспорту неодноразово розглядалось на засіданнях міської комісії з безпеки дорожнього руху. В звязку з тим, що перед перехрестям з вул. Ваговою є великий пішохідно- транспортний вузол і його перенесення викличе великі обурення мешканців, з врахуванням чого комісією знайдено найоптимальніший варіант розміщення зупинки коло готелю (а.с.12).

Таким чином, згідно змісту відповіді Департамент житлового господарства та інфраструктури ЛМР підтвердив, що зупинка громадського транспорту буде функціонувати на місці визначеному рішенням міської комісії з безпеки дорожнього руху (п. 30. протоколу № 10 від 10.08.2016р.).

Зазначена комісія діє згідно Положення про міську комісію з безпеки дорожнього руху, затвердженого розпорядженням Львівського міського голови від 02.06.2003р. № 326 і має право приймати протокольні рішення, щодо організації утримання автомобільних доріг, вулиць, дорожнього руху згідно з комплексними транспортними схемами організації руху, вимогами чинного законодавства.

Також встановлено, що Виконавчий комітет Львівської міської ради 28 листопада 2016р. прийняв рішення № 1094, яким вніс зміни до рішення виконавчого комітету № 487 від 27.06.2014р. «Про затвердження переліку зупинок громадського транспорту загального користування» (а.с.14-16). Зокрема, згаданим рішенням № 1094 пунктом 9 було вилучено п. 705, яким визначалася зупинка громадського транспорту по пр. В. Чорновола, 7, рішення про влаштування якої було скасоване рішеннями судів, а також пунктом 10 доповнено п. 705-1, згідно якого визначено зупинку громадського транспорту на пр. ОСОБА_4 (непарна сторона), перед перехрестям з вул. Ваговою.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги», одними з основних обовязків органів місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями та дорогами міст, а також організація утримання вулиць і доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

Згідно ст. 21 цього ж Закону органи місцевого самоврядування відповідають за стан вулиць і доріг міста, відповідно до діючих норм, якість їх утримання, розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст, що виникли через їх незадовільний стан.

Відповідно до п. 2.38 ДБН В.2.3-5-2001 місце автобусної зупинки може бути звичайним при незмінній ширині проїзної частини або влаштованим при можливості, за рахунок розширення проїзної частини у вигляді відкритої «кишені». Ширина «кишені» приймається такою, що дорівнює ширині смуги руху, але не менше 3,5 м, довжина перехідної ділянки на вїзді до зупинки -20 м, на виїзді -15 м. У стиснених умовах ширина «кишені» може бути зменшена до 3 м і виконана за рахунок тротуару, якщо його ширина забезпечує нормальне функціонування посадочної площадки та належні умови для руху пішоходів по тротуару.

В судовому засіданні встановлено, що у даному випадку вищезазначених вимог не дотримано.

Згідно п. 2.45 цього ж ДБН ширину посадочної площадки слід приймати залежно від пасажирообігу зупинки, часу чекання пасажирами маршрутних транспортних засобів, виходячи з розрахункової щільності пасажирів на площадці 2 чол./м? але не менше 1,5 м. Розміщення початку зупинки навпроти входу в готель при ширині тротуару в цьому місці 1,75 м. явно не забезпечує дотримання цих вимог та створює перешкоди не тільки для руху пішоходів по тротуару але й для входу і виходу клієнтів готелю. Якщо виходити із змісту оскаржуваного протоколу засідання міської комісії з безпеки руху, що розглядали питання визначення зупинки, то при розгляді взагалі не бралися до уваги, як норми ДБН так і будь-які розрахунки, дані про пасажирообіг, час чекання пасажирами транспортних засобів тощо.

Відповідно до пп. 4.3.1. п.4.3 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МНС України № 126 від 19.10.2004р., евакуаційні шляхи і виходи повинні утримуватися вільними, нічим не захаращуватися і у разі виникнення пожежі забезпечувати безпеку під час евакуації всіх людей, які перебувають у приміщеннях будівель і споруд. Тобто це може спричинити небезпеку для життя і здоровя пасажирів під час надзвичайних ситуацій (ДТП, пожежа тощо). Відповідно до згаданого листа Галицької райадміністрації від 26.12.2016р. передбачено встановлення стовпців та павільйонів.

Пункт 7.42 ДБН 360 вимагає, щоб відстані між пунктами зупинок на лініях громадського пасажирського транспорту у межах територій населених пунктів для автобусів були 400-600 м. В той же час найближча зупинка від готелю «Львів»- оперний театр (пр. ОСОБА_1) розташована не далі як за 200 м. Відповідачем не враховано, що при визначенні місця зупинки, і вимоги до безпеки пасажирів, яких фактично провокують до переходу дороги поза пішохідним переходом до зупинки автобусів на пл. Різні (місця закінчення радіальних маршрутів автобусів) і навпаки.

Відповідно до п. 5.5 ДБН В.2.2 20:2008 перед входами в готель повинні бути передбачені упоряджені майданчики (з розрахунку не менше 0,2 м? на одного проживаючого), майданчики для тимчасового паркування автомобілів і автобусів для висадки та посадки пасажирів, підїзд до головного входу. Слід зауважити, що готель «Львів» запроектований на проживання 682 осіб, тобто майданчик перед входом для проживаючих в готелі має становити не менше 136,4 м?. Вказаний майданчик і так є меншим зазначених вимог, а рішеннями Відповідачів його площа додатково зменшується на користь зупинки.

Згідно до п. 5.9 ДБН В.2.2 20:2008 відкритий майданчик для короткочасної стоянки біля головного входу готелю проектується з розрахунку одночасного розміщення не менше пяти автомобілів .

Таким чином, оскаржувані рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху та Львівського міськвиконкому є протиправними, оскільки суперечать ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги».

Також відповідно до ст.ст. 2,11 Закону України «Про будівельні норми», застосування будівельних норм або їх окремих положень є обовязковим для всіх субєктів господарювання, які проводять будівельну, містобудівельну, архітектурну діяльність. Ця вимога поширюється і на органи місцевого самоврядування.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що на ділянці пр. В. Чорновола 7 від входу в Готель «Львів» до перехрестя з вул. Ваговою крім автобусів зупиняються також і тролейбуси 13 маршруту. Над серединою цього проміжку встановлено дорожній знак «Зупинка тролейбуса». Тобто фактично на вищевказаній ділянці пр. ОСОБА_4 діє суміщена автобусно-тролейбусна зупинка.

Як зафіксовано в Акті про зняття інформації з камер спостереження від 22 березня 2017р. та доданого до нього відеозапису, на ділянці пр. Чорновола 7 від входу в Готель «Львів» до перехрестя з вул. Ваговою, дійсно зупиняються автобуси і тролейбуси з сумарною частотою руху близько 59 одиниць за годину та існує різної інтенсивності рух пішоходів (до 156 чол./год.) від/до зазначеної зупинки до/від зупинки на пл. Різні, через проїжджу частину, в необлаштованому для переходу місці. Це зокрема сповільнює рух транспорту по пр. В. Чорновола та може спричинити ДТП, особливо в темну пору доби та за умов слизького покриття (а.с.162-163).

Відповідно до п.2.34. ДБН В.2.3.5.-2001 та п.3.27 Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту затверджених наказом Держжитлокомунгоспу № 21 від 15.05.1995р., надалі Правила, одиничні зупинки, в тому числі й суміщені (автобусно-тролейбусні), облаштовуються за умови, якщо сумарна частота руху маршрутних транспортних засобів, які користуються однією зупинкою, не перевищує 30 од./год., подвійні коли обслуговуються декілька маршрутів одного виду транспортних засобів з сумарною частотою руху більше як 30 од./год.. За частотою руху автобусів і тролейбусів більше 30 од./год. їх зупинки слід розосереджувати: розміщується тролейбусна, а за нею автобусна зупинка; відстань між їх посадочними площадками повинна бути не менше 10 м.

Згідно п.2.35. ДБН В.2.3.5.-2001 автобусні та тролейбусні зупинки, як правило, повинні розміщуватись за перехрестями на відстані не менше 5 і 20 м відповідно до пішохідного переходу та перехрестя до посадочної площадки. При цьому відстань від зупинки до перехрестя повинна бути не менше 20 м.

У відповідності до п.2.4. ДБН В.2.3.5.-2001 та п.2.8. Правил довжина посадочної площадки визначається типами і кількістю маршрутних транспортних засобів, що одночасно здійснюють висадку-посадку пасажирів на зупинці і повинна прийматися 25 м для зчленованих транспортних засобів на одиничній зупинці і 45 м для них на подвійній зупинці, та 35м на подвійній зупинці для звичайних транспортних засобів.

П.3.7. Правил вимагає, що в кожному окремому випадку, під час розміщення зупинок, слід враховувати планування перехресть міських вулиць і доріг, ширину проїзної частини і тротуарів, умови руху пішоходів і транспортних засобів, частоту їх руху, інтенсивність руху транспортних потоків та інші фактори і вживати заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Так само п.3.9. Правил вимагає у місцях перетину маршрутів, де пересадка з одного маршруту на інший характеризується значним пасажиропотоком у 3 певному напрямку, зупинки слід розміщувати так, щоб пасажирам для пересадки у цьому напрямку не треба було перетинати проїзну частину вулиці (дороги).

З врахуванням кількості маршрутів автобусів (тролейбуса), що використовують дану зупинку, транспортних засобів підвищеної місткості (зчленованих) та необхідності для сотень пасажирів здійснювати пересадку на автобуси із зупинки на пл. Різні в судовому засіданні встановлено недотримання відповідачами вимог вищевказаних норм при прийнятті оскаржуваних рішень.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії Міської комісії з безпеки дорожнього руху м. Львова в особі Управління транспорту департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської радипо визначенню місця зупинки створюють перешкоди для господарської діяльності ТОВ «Готель «Львів», основним видом якого є надання послуг з проживання. Функціонування зупинки утруднює підїзд до готелю автобусів з туристами та легкових автомобілів, в звязку із скороченням довжини і ширини заїзної кишені і відсутності перехідної ділянки на виїзд.

Рішення відповідачів про зменшення заїзної кишені (паркувального майданчика) протиправні і фактично є рішенням про часткову зміну функціонування головного входу в приміщення готелю. Головний вхід в Готель «Львів», як і заїзна кишеня перед ним, визначений відповідно до ДБН та проекту, замовником якого в свій час було Управління капітального будівництва Львівської міської ради. В звязку із рішеннями Львівського міськвиконкому було проведене будівництво готелю та виділена відповідна земельна ділянка. Так Рішенням виконкому Львівської міськради № 303 від 28.03.1960р. було зокрема відведено під будівництво готелю земельну ділянку та зобовязано Управління капітального будівництва Львівського міськвиконкому виготовити генплан забудови, проект будинку.

Відповідно до витягу з проекту будівництва готелю заїзна кишеня була запланована, як елемент прилеглої до готелю території, на виконання вищезгаданого ДБН В.2.2-20:2008 п.5.9. та п.5.5., а розпорядженням виконкому Львівської міськради № 160 від 20.12.1965р. даний обєкт (Готель «Львів» на 682 місця) прийнято в експлуатацію. Відповідно, відносини щодо експлуатації головного входу та заїзної кишені перед ним на підставі рішень органу місцевого самоврядування виникли набагато раніше оспорюваного періоду та існували без змін близько 49 років.

Крім того, у відповідності до п.4 Рішення Конституційного Суду України (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144 Конституції України). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Згідно п.5 вказаного вище Рішення Конституційного Суду України в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у субєктів відносин впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому п.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, оскільки на підставі згаданого Рішення виконкому Львівської міськради № 303 та його ж Розпорядження № 160 у ТОВ «Готель «Львів», який є правонаступником діючих тоді юридичних осіб, виникли правовідносини щодо права паркування автотранспорту перед головним входом в заїзній кишені (паркувальному майданчику) саме такого розміру, який був на час прийняття готелю в експлуатацію і Позивач заперечує проти їх зміни, то згадані Рішення і Розпорядження в цій частині не можуть бути змінені чи скасовані, тим більше рішеннями комісії, які мають меншу юридичну силу. Так як рішення виконкому мають вищу юридичну силу, то рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху не можуть їм суперечити. Цей висновок підтверджує також і п.2.2 ст.2 Положення про міську комісію з безпеки дорожнього руху затвердженого розпорядженням міського голови м. Львова № 326 від 13.06.2014р., згідно якого «комісія у своїй діяльності керується чинним законодавством, ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, цим Положенням».

Враховуючи вищенаведене, суд приймає до уваги, як належні та допустимі покликання представника позивача на те, що дії відповідачів по вибору місця зупинки ставлять позивача в нерівні умови по відношенню до інших готелів, перешкоджаючи таким чином конкуренції на ринку готельних послуг.

Відповідно до ст. 47 Господарського кодексу України держава гарантує усім підприємцям рівні права та рівні можливості для залучення і використання матеріально-технічних, фінансових, трудових, інформаційних, природніх та інших ресурсів, недоторканність майна і забезпечує захист майнових прав підприємця.

Пункт 2 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вимагає від субєктів господарювання, органів влади, органів місцевого самоврядування сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Згідно ст. 15 цього ж Закону, антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність згаданих органів, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції. Вчинення антиконкурентних дій згаданих органів забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Підтвердженням протиправності Рішень Відповідачів є і той факт, що на пр. В. Чорновола, 7 в 2011р. було виділено для службового паркування 5 паркомісць площею 60 м?, за які ТОВ «Готель «Львів» сплачує збір за паркування. Ця зона паркування частково збігається із зоною зупинки. З Позивачем було укладено договір № 161 П/Т від 01.04.2011р. предметом якого є надання позивачу в користування земельної ділянки для забезпечення паркування транспортних засобів на пр. В. Чорновола,7 площею 57,5 м? (Договір неодноразово поновлювався). При винесенні оскаржуваних рішень щодо організації дорожнього руху та облаштування зупинки громадського транспорту по пр. В. Чорновола, 7 (непарна сторона), перед перехрестям з вул. Ваговою, в м. Львові було також порушено вимоги:

- Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту затверджених наказом Держкомжитлокомунгоспу України від 15.05.1995р. № 21, надалі «Правила»;

- Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених Постановою КМУ від 18.02.1997р. № 176, надалі «Правила надання послуг»;

- Порядку організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом затвердженого Наказом Мінінфраструктури України від 15.07.2013р. № 480, надалі «Порядок».

Так, зокрема, згідно пп.1.3, 1.5 Правил, вибір місця розташування зупинок покладається на підприємства міського електро- і автомобільного транспорту, які здійснюють перевезення пасажирів, а саме розміщення і облаштування зупинок повинно здійснюватись за проектом узгодженим ДАІ і затвердженим виконкомом місцевої Ради народних депутатів.

Згідно пп. 2.18, 2.19 Правил «кишені» на зупинках слід облаштовувати шириною 3,5 4 м, а в обмежених умовах не менше 3 м. В останньому випадку таке облаштування «кишені» може бути здійснене за рахунок частини тротуару за умови, якщо його ширина, що залишається після розширення проїзної частини, забезпечить нормальне функціонування посадочної площадки і належні умови для руху пішоходів по тротуару. В випадку, що вхід- вихід пасажирів відбувається фактично на вході в готель, прохід пішоходів по тротуару утруднено і крім того під час мокрої або сніжної погоди є реальна можливість для їх травмування, оскільки тут же розташований пандус висотою 20-25 см над тротуаром із схилом для заїзду в готель неповносправних.

В звязку з цим вибір такого місця зупинки суперечить п. 2.22 Порядку, в якому забороняється існування обєктів і споруд (крім кіосків для продажу квитків та навісів для пасажирів), які б створювали перешкоди нормальному функціонуванню зупинки.

Відповідно до п. 3.1 Правил під час розміщення зупинок на вулично-дорожній мережі повинно забезпечуватись виконання таких основних умов:

- якнайзручнішого і безпечного підходу до основних обєктів масового відвідування;

- якнайменшого зниження пропускної здатності міської вулиці;

- якнайменших взаємних перешкод між різними видами міського транспорту;

- зручності пересадки з одного виду міського транспорту або маршруту на інший;

- безпеки дорожнього руху.

Такі ж вимоги містить п. 2.18 Порядку.

У межах забудови відстань між зупинками на маршрутах, транспортні засоби яких працюють у звичайному режимі, повинна становити 400-600 м, а в експресному режимі 800- 1200 м (п. 3.4 Правил, аналогічну норму містить п.23 Правил надання послуг).

Недотримані вимоги п. 3.9 Правил, що вимагають у місцях перетину маршрутів, де пересадка з одного маршруту на інший характеризується значним пасажиропотоком у певному напрямку, зупинки слід розміщувати так, щоб пасажирам для пересадки у цьому напрямку не треба було перетинати проїзну частину вулиці (дороги). Такі ж вимоги містить і п. 2.20 Порядку. А в випадку, що розглядається пасажирів провокують на перехід через проїзну частину на зупинку радіальних маршрутів на пл. Різні і навпаки.

Суд приймає до уваги покликання представника позивача, як належні та допустимі на те, що маршрутні автобуси, які з пр. В. Чорновола повертають в напрямку до Театру ляльок наліво (№№ 26, 35, 37, 39, 46) створюють аварійно небезпечні ситуації та знижують пропускну здатність, оскільки пересікають від зупинки три полоси руху транспорту. Ця ситуація виникла, як наслідок недотримання пункту 3.17 Правил, який визначає, що якщо після висадки та посадки пасажирів на зупинці подальший рух автобуса пов'язаний з необхідністю перестроювання по ширині проїзної частини (для виїзду на штучну споруду або здійснення лівого повороту на перехресті), то від межі, де повинно бути затверджено перестроювання маршрутних транспортних засобів, місце установки дорожнього знака, що позначає зупинку міського транспорту, повинно бути розміщено на відстані не менше 60, 10, 120 і 150 м у разі необхідності переходу відповідно на другу, третю, четверту і пяту смугу руху.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії постанови Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у справі №461/6818/14-а, такою визнано протиправним та скасовано рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Виконавчого комітету Львівської міської ради в частині п.10 протоколу №9 від 30 жовтня 2013 року з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06 серпня 2014 року щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 7.

Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №752 від 03 жовтня 2014 року в частині пункту 3 додатку до нього щодо доповнення п.705 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27 червня 2014 року №487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. Чорновола, 7 у м. Львові.

Зобовязано Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради демонтувати встановлені дорожні знаки 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та 5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса» за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 7 (а.с.33-35).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року вищевказану постанову в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху Виконавчого комітету Львівської міської ради в частині п.10 протоколу №9 від 30 жовтня 2013 року з наступними змінами, викладеними в п.23 протоколу комісії №8 від 06 серпня 2014 року, щодо визначення місця зупинки автобусів за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 7, та в частині зобовязання Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про демонтування встановлених дорожніх знаків 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» та п.5.41.2 «Кінець пункту зупинки автобуса» за адресою: м. Львів, пр.. ОСОБА_4, 7, - скасовано та у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

В іншій частині постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у справі №461/6818/14-а залишено без змін (а.с.36-40).

Як встановлено у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року, відповідно до норм п.5.5. та 5.9. ДБН В.2.2-20:2008 (Будинки і споруди. Готелі.), у складі ділянки готелю повинно бути передбачено упоряджені майданчики перед входами в приміщення громадського і житлового призначення з розрахунку не менше 0,2 м кв. на одного проживаючого (Готель «Львів» розрахований на 682 особи, згідно із розпорядженням про прийняття в експлуатацію); майданчики для тимчасового паркування автомобілів і автобусів для висадки і посадки пасажирів.

Відкритий майданчик для короткочасної стоянки автомобілів біля головного входу проектується з розрахунку одночасного розміщення не менше пяти автомобілів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що в результаті прийняття спірних рішень відповідачами допущено порушення вимог ДБН В.2.2-20:2008 (Будинки і споруди. Готелі.) (а.с.39).

Крім цього, вищевказаною постановою спростовуються покликання представника відповідачів на те, що позивач протиправно користується земельною ділянкою, спеціально визначеною для паркування транспортних засобів згідно договору № 161 П/Т від 01 квітня 2011 року, оскільки у такій вказано, що позивач сплачував збір за паркування і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа повідомлення про заперечення у подовженні договору, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що договір оренди землі не поновлювався і що орендодавець надсилав позивачу заперечення проти його пролонгації. Судова колегія дійшла до висновку, що за умови існування в результаті прийняття оскаржуваних рішень реальних перешкод у використанні цієї земельної ділянки за призначенням, порушене право підлягає захисту шляхом скасування акта, що порушує відповідне право.

В судовому засіданні встановлено, що згідно згаданого договору вся заїзна кишеня була визначена як майданчик для паркування пяти транспортних засобів, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту майданчика з викопіюванням (а.с.164-165).

Таким чином, рішення про будь-яку зміну функціонування заїзної кишені, яка була збудована і прийнята в експлуатацію разом з готелем, в тому числі її часткове замощування і пристосування під зупинку та розташування спірної зупинки в місці, яке провокує пасажирів на перехід проїзної частини дороги до/від зупинки на пл. Різні є неправомірними і підлягають скасуванню.

Відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обовязок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, відповідачами в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного розпорядження, суду не надано, а тому позов слід задоволити.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 94, 159-163,167, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху в частині п.30 протоколу №10 від 10 серпня 2016 року, щодо зміни організації дорожнього руху на пр. ОСОБА_4 (нанесення розмітки та встановлення дорожніх знаків відповідно до схеми, згідно якої визначено місце зупинки громадського транспорту за адресою: м. Львів, пр. В.Чорновола, 7 перед перехрестям з вул.. Ваговою, та обмежено паркувальний майданчик (заїзну кишеню) перед Готелем «Львів»)

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №1094 від 28 листопада 2016 року в частині п.10 додатку до нього щодо доповнення п.705-1 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 27 червня 2014 року №487 щодо облаштування зупинки громадського транспорту по непарній стороні пр. В.Чорновола перед перехрестям з вул. Ваговою у м. Львові.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Мисько Х.М.