Справа № 308/11298/15-а
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до виконуючого обовязки начальника ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 20 червня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 червня 2017 року.

Позивач ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до виконуючого обовязки начальника ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позов мотивує тим, що 01 вересня 2015 року в.о. начальника ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_5 розглянуто матеріали справи про порушення митних правил за ознаками вчинення гр.ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та винесено постанову №1145/30514/15 від 01 вересня 2015 р., відповідно до якої ОСОБА_6 1.В. визнано таким, що порушив вимоги ч.3 ст. 481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З такою постановою позивач не погоджується з огляду на наступне. Так, при розгляді справи про порушення митних правил ОСОБА_3 посилався на дію обставин непереборної сили, а саме на те, що автомашина марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, перебував у ремонті на СТО «Бумер» за адресою вул. Добролюбова, 2, смт. Міжгіря з 23 листопада 2012 р. по 08 липня 2015 р. у зв'язку з поломкою двигуна, відсутністю запчастин. На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_3 надав відповідну довідку СТО «Бумер» від 08 липня 2015 р., акт здачі-прийняття виконаних робіт № 07/1 від 08 липня 2015 р., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 38 від 08 липня 2015 р. на суму 58000 грн. Однак митний орган зазначені документи до уваги не прийняв з посиланням на те, що номер кузова автомобіля, що є предметом порушення митних правил, має номер VF1JA0F, а в ремонті згідно довідки перебував автомобіль «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, з номером кузова A010653R0130598, тобто інший автомобіль. На спростування зазначеного твердження митному органу під час розгляду справи був наданий технічний паспорт автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки RAS12BY, в п.2 якого зазначено CARROZZERIA A010653R0130598. Відповідно до італійсько-українського словника італійське слово CARROZZERIA означає «кузов», а слово TELAIO означає «шасси» однак митний орган відомості зазначені в технічному паспорті до уваги не прийняв. Як на підставу недоведеності перебування автомобіля, що є предметом порушення митних правил в ремонті на СТО «Бумер» митний орган послався на те, що від СТО «Бумер» на запит ОСОБА_4 митниці ДФС щодо перебування зазначеного автомобіля в ремонті не отримано відповіді. Проте, дане твердження спростовується копією відповіді, що надсилалась на адресу посадової особи ОСОБА_4 митниці ДФС, яке згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, відправлено з смт. Міжгіря 21 серпня 2015 р., вручено уповноваженій особі митного органу 25 серпня 2015 року.

Позивач зазначає, що належними доказами (довідка, акт прийому-передачі транспортного засобу, квитанція про сплату коштів за ремонт автомобіля) стверджено, що автомобіль «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки RAS12BY, перебував в ремонті внаслідок поломки двигуна. Таким чином, є підстави стверджувати, що внаслідок зазначених обставин ОСОБА_3 не мав ні умислу, ні мети порушувати митні правила, а тому в його діях відсутні ознаки вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України.

Крім того, ОСОБА_3 вважає, що до нього не може бути застосоване адміністративне стягнення за ч.3 ст.481 МК України, оскільки, відповідно до вимог ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-481.485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Вказану норму слід розуміти так, що у разі виявлення триваючого порушення митних правил, в тому числі, передбачених ст.ст. 469 та 481 МК України, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як зазначено в протоколі про порушення митних правил №1145/30514/15 про факт порушення ОСОБА_3 термінів тимчасового ввезення транспортного засобу ОСОБА_4 митниці стало відомо згідно орієнтування №1/4-13/43/10261 про порушення ОСОБА_6 терміну тимчасового ввезення транспортного засобу, а тому позивач вважає, що саме з часу внесення цього орієнтування митному органу стало відомо про порушення ОСОБА_7, якщо такий факт має місце, митних правил й відповідно з цієї дати слід обраховувати початок перебігу шестимісячного строку, передбаченого ч.1 ст.467 МК України, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення. Протокол щодо ОСОБА_3 складено 06 липня 2015 р. Таким чином, на момент розгляду на момент розгляду даного протоколу про порушення митних правил строк притягнення ОСОБА_8 до відповідальності закінчився.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати протиправною постанову в.о начальника ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_5 №1145/30514/15 від 01 вересня 2015 р. про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу та скасувати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.06.2017 року до участі в справі у якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 митниця ДФС.

Позивач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративний позов підтримала у повному обсязі та попросила такий задовольнити.

Представник ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення адміністративного позову. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8 задоволенню не підлягають у звязку із правомірністю оскаржуваної постанови та безпідставністю адміністративного позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно і всебічно зясувавши обставини, на які особи, які беруть участь у справі посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 1 Митного кодексу України встановлює, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, повязані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Імператив статті 487 Митного кодексу України вказує, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, статті 488 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 494 Митного кодексу України, Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 Митного кодексу України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2015 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного посту «Лужанка» ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_9 було складено протокол про порушення митних правил №1145/30514/15 відносно громадянина України ОСОБА_3 за ч.3 ст.481 МК України.

01 вересня 2015 року виконуючим обовязки начальника ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_5, за результатами розгляду матеріалів про порушення митних правил за даним протоколом, винесено постанову в справі про порушення митних правил №1145/30514/17, якою громадянина України ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до положень ст.458 МК України порушенням митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність..

Частиною 3 статті 481 МК України передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб

Зі змісту постанови та протоколу про ПМП встановлено, що 06 липня 2015 року о 10 год. 44 хв. в зону митного контролю митного посту «Лужанка» ОСОБА_4 митниці ДФС, на смугу руху «зелений коридор» в напрямку «в'їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «FIAT PUNTO», реєстраційний номерний знак Італії АХ381КZ, під керуванням громадянина України ОСОБА_3. В ході митного контролю під час аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМСУ, було встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 08.10.2012 року о 17 годині 46 хвилини ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Тиса» Чопської митниці в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» легковий автомобіль марки «RENAULT MEGANE», кузов номер VF1JA0F, реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, під зобовязання про зворотнє вивезення №305020403/2012/001787 від 08.10.2012 року. Згідно орієнтування митних органів №1/4-13/43/10261 з бази даних орієнтувань «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМСУ громадянин ОСОБА_3 знаходиться на контролі в звязку з порушенням строку тимчасово ввезення транспортного засобу.

Згідно ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до положень ч.3 та ч.5 статті 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов'язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Враховуючи інформаційні дані з центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006», громадянин України ОСОБА_3 мав вивезти за межі митної території України легковий автомобіль марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, до 07.12.2012 року включно.

У своєму поясненні громадянин ОСОБА_3 підтвердив факт ввезення ним на територію України 08.10.2012 року автомобіля марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, під зобовязання про зворотнє вивезення, та вказав, що не вивіз зазначений транспортний засіб у звязку з поломкою двигуна автомобіля. Зазначив, що знав про терміни зворотнього вивезення автомобіля, але йому потрібно було повертатись в Італію на іншому транспортному засобі, і лише 06.07.2015 року після такого довгого періоду він повертався в Україну. У митні органи України про продовження строку перебування транспортного засобу на території України він не звертався.

22 липня 2015 року громадянин ОСОБА_3 надав митниці копії акту №07/1 від 08.07.2015 року, довідки ПП ОСОБА_10, копію свідоцтва платника єдиного податку та квитанції до ПКО №38 від 08.07.2015 року про те, що автомобіль марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, з номером кузова A010653R0130598, знаходився на СТО «Бумер» за адресою: смт.Міжгіря, вул. Добролюбова, 2, на ремонті з 23 листопада 2012 року по 08 липня 2015 року.

На підтвердження факту перебування вказаного транспортного засобу на ремонті в СТО «Бумер» у період з 23 листопада 2012 року по 08 липня 2015 року, на запит ОСОБА_4 митниці ДФС, також був надісланий лист керівника СТО ФОП ОСОБА_10, який отриманий представником митниці 25.08.2015 року.

Вказані документи посадовою особою органу доходів і зборів, яка здійснювала провадження у справі про порушення митних правил, не були прийняті до уваги, з посиланням на те, що довідка та акт виконаних робіт свідчать про перебування на ремонті іншого автомобіля марки «RENAULT MEGANE», зокрема згідно баз даних «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМСУ ОСОБА_3 08.10.2012 року ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «RENAULT MEGANE», кузов номер VF1JA0F, реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, а на ремонті перебував автомобіль марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, з номером кузова A010653R0130598.

З дослідженої в судовому засіданні копії технічного паспорту на автомобіль марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, серії DC 0460923 (на італійській мові) та його перекладу на українську мову, здійсненого перекладачем відділу іноперекладів ОСОБА_4 торгово-промислової палати, в даного документу містяться відомості автомобіль марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, кузов № НОМЕР_1, шасі - VF1JA0F.

Тобто, на ремонті в СТО «Бумер» перебував той же транспортний засіб, що і був ввезений ОСОБА_3 08.10.2012 року на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів».

Разом з тим, позивач, як підставу для звільнення його від адміністративної відповідальності за перевищення строку тимчасового вивезення транспортного засобу за межі митної території України посилається на дію обставин непереборної сили з урахуванням наданих ним документів.

Положеннями 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року, до обставин непереборної сили відносяться: смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоровю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

За змістом п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 657 31.05.2012, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обовязкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обовязковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у звязку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті у звязку із поломкою двигуна, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

В розумінні п.2 розділу VIII вищевказаного Порядку, технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Пункт 3 розділу VIII вищевказаного Порядку передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням субєктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України № 671/97 від 02.12.1997 і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам, як єдиним органам із засвідчення Форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

ФОП ОСОБА_10 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Окрім того, додані до адміністративного позову документи, зокрема копія акту №07/1 від 08.07.2015 року, довідки ПП ОСОБА_10, копію свідоцтва платника єдиного податку та квитанції до ПКО №38 від 08.07.2015 року про перебування автомобіля марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, на ремонті у звязку з поломкою двигуна, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду, висловленої в ухвалі К/800/15082/16 від 14.07.2016, поломка автомобіля не є обставиною непереборної сили у розумінні ст.192 МК України.

Крім того, суд вважає, що означений ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Статтею 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що громадянин України ОСОБА_3 не заперечує факту не вивезення ним за межі митної території України транспортного засобу в межах встановленого строку у звязку з поломкою двигуна автомобіля. Однак про обставини даної події, місцезнаходження транспортного засобу ОСОБА_3 найближчий орган доходів і зборів не повідомив.

Слід також звернути увагу, що жодною нормою законодавства не встановлено обовязкової вимоги вивезення транспортних засобів іноземної реєстрації за межі митної території України у справному стані та власним ходом. Чинним законодавством лише передбачено обов'язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення встановленого строку, проте жоден із будь-яких можливих способів виконання цього обов'язку законодавцем не обумовлений.

Поряд з цим, суд вважає, що означений ремонт транспортного засобу не міг завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі.

Враховуючи наведені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставин справи, суд приходить до висновки, що сам по собі факт перебування автомобіля марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, кузов №A010653R0130598, шасі - VF1JA0F, на ремонті у ФОП ОСОБА_10 (СТО «Бумер») з 23.11.2012 року по 08.07.2015 року не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили в розумінні ч.1 ст.460 МК України та не може бути підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Для кваліфікації дій за ч.3 ст. 481 МК України, не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також те чи настали від цього шкідливі наслідки. Суд критично оцінює доводи представника відповідача про відсутність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення через відсутність прямого умислу на його вчинення, оскільки субєктивною стороною складу даного правопорушення є вина у формі умислу або необережності.

Порушення митних правил визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість) або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити (недбалість).

Як убачається зі змісту ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, доводи представника в цій частині є необґрунтованими.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до переконання, що у органу органів доходів і зборів було достатньо підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.481 МК України «перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб».

Щодо посилання позивач та його представника про неможливість застосовування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч.3 ст.483 МК України, оскільки на момент розгляду протоколу про порушення митних правил строк притягнення до відповідальності визначений ст.467 МК України закінчився, суд зазначає наступне.

Статтею 467 МК України передбачені строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Загальний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил становить шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

В положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до розяснень, що викладені у листах Міністерства юстиції України від 01.12.2003 N 22-34-1465, від 17.07.2007 N 22-14-493, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі тимчасового ввезення, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Дії громадянина ОСОБА_3 щодо залишення автомобіля на території України без надання органу доходів і зборів будь яких підтверджуючих документів про неможливість його вивезення, почались з невиконання обовязку дотримання строків тимчасового ввезення та продовжувались безперервно, шляхом невиконання цього обовязку, тобто вказане правопорушення є триваючим.

Судом встановлено, що лише 06.07.2015 року з наданого пояснення позивача ОСОБА_4 митниці ДФС стало відомо, про причини перевищення більше ніж на десять діб строку тимчасового ввезення легкового автомобіля марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний знак Італійської республіки BA812BY, а також про відсутність обставин, що виключають провадження у справі.

Тобто, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №1145/30514/17 від 01 вересня 2015 року винесена виконуючим обовязки начальника ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_5 в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил №1145/30514/17 від 01 вересня 2015 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.481 МК України не має, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 1, 3, 4, 8, 192, 380, 458, 460, 467, 481, 495, 529, 530, 531 Митного кодексу України, статтями 6, 9, 247, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 7-11, 71-72, 128, 158, 159, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до виконуючого обовязки начальника ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_5, співвідповідача ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11