Справа № 431/2040/17
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/2040/17
Провадження № 2-а/431/77/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

30 травня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря Чесалової О.Є.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду Луганської області про визнання дій неправомірними та покладення обовязку вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду Луганської області про визнання дій неправомірними та покладення обовязку вчинити певні дії, в якому просила суд визнати дії відповідача, що полягають у відмові 13.03.2017 року розглянути питання щодо призначення їй пенсії за вислугою років протиправними; зобовязати Старобільське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити їй пенсію за вислугою років з моменту звернення до управління.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона 27.02.2017 року звернулася до управління ПФУ в Старобільському районі Луганської області з заявою щодо призначення їй пенсії за вислугу років, оскільки вважала, що має відповідний стаж на посаді, який дає їй право на пенсію за вислугу років та складає 30 років 5 місяців 28 днів у звязку з тим, що вона: з 03.07.1985 року по 25.03.2000 року працювала вихователем та завідувачем дитячим садком; з 27.03.2000 року по 01.03.2001 року в СТОВ «Діброва» на посаді завідуючої дитячим садком - яслі; з 28.02.2001 року по 26.06.2001 року на посаді завідуючої дитячим садком - яслі Лиманської сільської ради народних депутатів. В березні 2017 року, вона отримала відповідь про відмову в призначенні їй пенсії на пільгових умовах, на тих підставах, що їй необхідно підтвердити її стаж за вислугу років деякими документами, а саме довідками, що дитячий садок є самостійною юридичною особою. Вважала, відмову незаконною та необґрунтованою, а тому звернулася до суду за захистом.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач - представник Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду Луганської області позов не визнала. Надала заперечення проти позову в якому заперечувала щодо можливості призначення позивачу пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначила, що до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в 1985-2001 роках, позивачу необхідно надати документи, які підтверджують, що дитячий садок у якому вона працювала був самостійною юридичною особою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працювала вихователем у дитячому садку при колгоспі «Правда» з 03.07.1985 року по 12.07.1999 року, з 12.07.1999 року по 25.03.2000 року завідуючою цього дитячого садка; з 27.03.2000 року 01.03.2001 року завідуючої цього ж дитячого садка при СТОВ «Діброва»; з 28.02.2001 по 26.06.2011 року завідуючою цього ж дитячого садка при Лиманській сільській раді Старобільського району Луганської області.

Стаж роботи позивача на посадах вихователя та завідувача дитячим садком складає 30 років 5 місяців 28 днів.

Розясненням управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області від 13 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки нею не надано документи, які підтверджують, що дитячий садок був самостійною юридичною особою та рекомендовано звернутися до суду (а.с.7-8).

З трудової книжки УКР №0528936, виданої 01.12.1983 року на імя ОСОБА_1, 17 липня 1983 року прийнято в члени колгоспу «Правда». ОСОБА_1 працювала вихователем дитячого садка при колгоспі «Правда» з 03.07.1985 року по 12.07.1999 року, з 12.07.1999 року по 25.03.2000 року завідуючою цього дитячого садка; з 27.03.2000 року 01.03.2001 року завідуючої цього ж дитячого садка при СТОВ «Діброва»; з 28.02.2001 по 26.06.2011 року завідуючою цього ж дитячого садка при Лиманській сільській раді Старобільського району Луганської області (а.с.9-11).

Право на пенсію за вислугу років працівникам освіти, в тому числі дошкільної визначається наступними документами: Законом України №2628-ІІІ от 11.07.2001 «Про дошкільну освіту»; Законом України № 1788-ХІІ от 05.11.91 «Про пенсійне забезпечення»; Законом України № 1058-ІV от 09.07.2003 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; Постановою КМУ №909 от 04.11.93 «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких право на пенсію за вислугу років».

Згідно Переліку в частині дошкільних навчальних закладів всіх типів право за вислугою років дає робота на наступних посадах: завідуючі; вихователі - методисти; вихователі; музичні керівниці та інші.

Закон України «Про дошкільну освіту» визначає наступні типи дошкільних закладів: ясла; ясла-садочок; дитячий садок; будинок дитини та інші.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 років до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Положеннями ст. 48 Кодексу Законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджу стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках коли відсутні відповідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі довідок, виписок із наказів, особових рахунків, відомостей про виплату заробітної плати, посвідчень, характеристик, трудових договорів та інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань не менше двох свідків, які знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, установі, організації і мали документи.

Відповідно до пункт 2 Примітки «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких право на пенсію за вислугу років» затвердженого Постановою КМУ №909 от 04.11.1993 року, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право па пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про необхідність підтвердження документами, що дитячий садок був самостійною юридичною особою як підставу для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», так як законом прямо не передбачено, що дитячий садок повинен бути самостійною юридичною особою.

Крім того, позивач протягом тридцяти років працювала в одній і тій же дитячій дошкільній установі, яка перші п'ятнадцять років перебувала на балансі колгоспу, а решту часу - на балансі СТОВ «Діброва» та сільради.

Згідно вимог ст.13 Конституції України, усі форми права власності є рівними перед законом.

Положеннями частини 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог статті 9 КАС України при вирішенні спору, суд керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Частина 1 статті 11 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, тобто з урахуванням передбачених законом підстав для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справі Сук проти України, щодо стверджуваного порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, а саме згідно п.23 вказаного рішення держава на власний розсуд визначає, які доплати надати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщи законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (рішення у справі «Кечко проти України»).

Оцінюючи на предмет законності відмову управління Пенсійного фонду України у Старобільському районі Луганської області у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, яка є предметом оскарження, суд виходить з критеріїв оцінки рішень суб'єктів владних повноважень, викладених у частині 3 статті 2 КАС України. За змістом зазначеної норми закону, суб'єкт владних повноважень при прийнятті рішення повинен враховувати ті обставини, на які вказує закон і які мають значення у конкретній ситуації, уникаючи прийняття невмотивованих рішень.

Таким чином, суд робить висновок про те, що відмова відповідача позивачу в призначенні пенсії є невмотивованою та не законною, посилання на відсутність довідки про статус дитячого садочка, як юридичної особи є безпідставним, у звязку з чим право позивача на отримання пенсії підлягає захисту, а тому суд позов задовольняє.

На підставі статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд на підставі викладеного, керуючись ст.13 Конституції України, ст.ст. 55, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 9, 11, 71, 86, 158 - 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду Луганської області про визнання дій неправомірними та покладення обовязку вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобовязати Старобільське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 27 лютого 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя О.О. Пелих