Справа № 175/1534/17
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1534/17
Провадження № 2-а/175/37/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати та визнати незаконною постанову АР №180192 від 09 травня 2017 року Інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; провадження по адміністративній справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 09 травня 2017 року Інспектором СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 було винесено постанову АР №180192 про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови він, ОСОБА_1 не виконав вимог знаку 3.41 чим порушив п. 8.4 ПДР. З винесеною постановою він не погодився, а тому звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідач Інспектор СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 289 КпАП України - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Встановлено, що Інспектором СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 при несенні служби на блокпосту на 417 км а/ш Харків-Сімферополь-Ялта близько о 15-30 год. був зупинений автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, який порушив вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив вимоги п.п. 8.4 Правил дорожнього руху. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до ОСОБА_1 Інспектором було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 225 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №180192 від 09 травня 2017 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємоввічливими. Будь-які відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортної пригоди, тобто завдати шкоду майну, нанести шкоду здоров'ю людей і навіть до людських жертв.

Згідно п. 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, будь-яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Згідно п. 1.5 Правил дорожнього руху України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.4 ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: дорожній знак 3.41 «Контроль» відноситься до знаків заборони, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Стаття 10 КАС України, визначає рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 251 КпАП України - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інспектором патрульної поліції було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожнього знаку, вчинюване ОСОБА_1, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 203/2730/16-а були роз'яснені аспекти щодо законності розглядання поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню ч. ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_3 України № 596-VIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні сгягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (ст. 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З вищенаведеного випливає висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Інспектор патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП.

Стаття 33 КУпАП, встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Як зазначив Інспектор патрульної поліції в своїх письмових запереченнях, ОСОБА_1 було роз'яснено положення ст. 307, 308 КУпАП, права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Під час винесення постанови на місці вчинення правопорушення ніяких клопотань та зауважень від позивача не надходило.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд прийшов до висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому винесена Інспектором поліції постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною, а її зміст не суперечить нормам законодавства. Усі ствердження позивача, які надаються у позові нічим не обґрунтовані та не підтверджуються жодним доказом.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що постанова серії АР №180192 від 09 травня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, є не доведеними та необґрунтованими.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 289 КпАП України, п. 8.4 Правил дорожнього руху ст. ст. 70, 71, 100, 159-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Озерянська Ж.М.