Справа № 243/4904/17
Суддя: Мірошниченко Л. Є.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-243/263/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

при секретарі Останькович А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська Донецької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Словянського міськрайонного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтувавши свої вимоги, тим, що 24.05.2017 року відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки у ній вказано, що він 24.05.2017 року о 16-50 годині, рухаючись на автомобілі Газель з державним номерним знаком АН5191НН, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість, щоб дати пішоходу можливість перейти, чи порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України. Проте, коли він наближався до пішохідного переходу, там не було пішоходів, вони зійшли з тротуару пізніше, коли йому до пішоходу залишалось 5-10 метрів. Він намагався зупинити авто, але враховуючи масу автомобіля, повна його зупинка могла статися на пішохідному переході або за ним. Крім того, зазначив, що пішоходи знаходились на іншій смузі руху, рухались по ній спокійно, небезпеки для них не було. Також зазначив, що постанова про адміністративне правопорушення відносно нього не відповідає вимогам ст. ст. 251, 256, 283 КУпАП та розгляд справи на місці, без надання йому часу для підготовки та отримання правової допомоги, не тільки порушили його права, а і призвели до грубого порушення ст. 276 КУпАП. У звязку з зазначеним, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції серії АР № 708290 від 24.05.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, шляхом телефонограми та судової повістки (а.с.12; 18), не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.20).

Відповідач інспектор роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, та представник Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності № 63 від 04.01.2017 року (а.с.17), будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, шляхом судових повісток (а.с.13; 19), в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України суд розглядає справу за відсутністю відповідача.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.05.2017 року інспектором роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 було складено відносно позивача ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 708290 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. У зазначеній постанові вказано, що водій ОСОБА_1 о 16-50 годині, в м. Словянськ, вул. Центральна, біля буд. 23, рухаючись на автомобілі Газель з державним номерним знаком АН5191НН, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати пішоходу можливість перейти, чи порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Адміністративним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1, 2 ст. 70 КАС України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є фактичні дані, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Зі змісту ст. 8 КУпАП слідує, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які вчинили адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження по справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вирішуючи питання про обґрунтованість складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 708290 та факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що події викладені у вказаній постанові мали місце, це підтверджується змістом викладених обставин в описовій частині постанови та доводами позивача, відповідно до яких він зазначає, що дійсно ним не було зупинено автомобіль та не надано перевагу пішоходу, але на це в нього, як він зазначає, були поважні причини.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає в … проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається зі ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката. Приписи даної статті також дублюються п.5 розділу ІІІ Інструкції.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обовязково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися:

1) за місцем вчинення правопорушення;

2) за місцем обліку транспортних засобів;

3) за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам внутрішніх справ (міліції). Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядаються у судовому порядку та працівниками відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 708290 відносно ОСОБА_1 винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення є неправомірною, у звязку з чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 17, 18, 69, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 8, 9, 122, 222, 245, 254, 258, 276, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції серії АР № 708290 від 24.05.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4