Справа № 159/1785/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1785/17
Провадження № 2-а/159/167/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ковельського об»єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов»язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач 16.05.17 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом про визнання дії відповідача, що полягають у призначенні йому пенсії без врахування розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, неправомірними; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії у розмірі, не нижчому розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 3 ст. 46 ОСОБА_3 України, починаючи з 04.01.17 р., з виплатою компенсації втрати частини доходу у зв»язку з несвоєчасною виплатою пенсії у повному розмірі, без обмеження строком виплати. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що 08.02.17 р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 кат. зі зменшенням пенсійного віку на 5 р. та стажу згідно із ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія була призначена йому з 04.01.17 р. у розмірі 974 грн. 62 коп., тобто, у розмірі, що не досягає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлений з 01.12.16 р. в сумі 1 247 грн. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» і з 05.05.17 р. в сумі 1 312 грн. згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Вважає таке рішення відповідача неправомірним, незаконним, таким, що порушує його права. Покликаючись на ст. ст. 5, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. п. 1, 2 постанови КМ України № 256 від 26.03.08 р. «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (далі - постанова № 256), зазначає, що допущена КМ України невідповідність п. 2 вказаної вище постанови вищезазначеним законодавчим актам в частині недосягнення суми 949 грн. рівню прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, порушує його права на належний рівень життя з врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом. У зв»язку із зміною прожиткового мінімуму здійснює за чинним законодавством перерахунок і складових пенсійної виплати. Перерахунку підлягають мінімальний розмір пенсії та доплати за понаднормовий стаж. Покликаючись на ст. 46 ОСОБА_3 України, ч. 1 ст. 1, абз. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», зазначає, що відповідач має виплачувати мінімальний розмір пенсії не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що затверджується Законом України «Про державний бюджет України». Покликаючись на ч. ч. 1 3 ст. 8, ст. 19 ОСОБА_3 України, рішення КС України: від 25.01.12 р. № 3 рп/2012, № 6 рп/2007 від 09.07.07 р., міжнародну судову практику і законодавство, зазначає, що нарахування та виплата йому пенсії за віком відповідачем проведена без дотримання рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незаконно. Покликаючись на ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядок, затверджений КМ України для реалізації вказаного вище Закону, постанову ВС України від 18.11.14 р. № 21 518а14 і від 07.11.12р. № 6 131цс12, просить позов задовольнити.

26.05.17 р. відповідачем подано до суду письмове заперечення проти позову, обґрунтоване тим, що вимоги позивача є безпідставними. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 04.01.17 р. як одержувач пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії позивача обчислено відповідно до ст. ст. 27, 28 вищевказаного Закону в залежності від стажу та заробітку. Покликається на аб. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. п. 1, 2 постанови № 265, зазначає, що вимоги позивача суперечать вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.01.16 р. у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють, провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності. Покликається на рішення КС України від 11.10.05 р. N 8 - рп/2005. Зазначає, що КМ України є органом, що забезпечує проведення держполітики у соцсфері, а ПФ України - органом, що реалізує таку політику, в т. ч. за рахунок коштів Держбюджету України. Вважає, що ним пенсійна виплата обрахована законно. Щодо стягнення компенсації втрати частини пенсії, зазначає, що ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регламентує виплату пенсій за минулий час. Передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Основною умовою для виплати громадянину передбаченої у вказаному вище порядку компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т. ч. пенсії). Покликається на ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", зазначає, що ним строки виплати не порушено, так як на момент розгляду спору, не існує судового рішення, що набрало б законної сили і підтверджувало б той факт, що він протиправно не перераховував розміру пенсії позивачеві. Вбачає підстави ст. 100 КАС України. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив, Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні доводам, викладеним у письмовому запереченні відповідача проти позову. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, що зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Судом достовірно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2), що стверджується копією посвідчення.

Позивач з 04.01.17 р. отримує пенсію у розмірі 974 грн. 62 коп., з врахуванням пільг, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зазначене вище стверджується копією розпорядження та не оспорюється відповідачем у його письмовому запереченні проти позову.

Відповідно до ст. 46 ОСОБА_3 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, тощо.

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у її редакції, чинній на дату призначення пенсії.

Відповідно до Рішення КС України від 25.01.12 р. № 3 - рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 України та законами України, в тому числі нормативно - правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня 1 074 гривні.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року 1 074 гривні, з 1 травня 1 130 гривень, з 1 грудня 1 208 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (проводять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Аналіз ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Постановою КМ України № 265 визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З наведеного вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірі, що передбачений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням положень постанови КМ України 265, але розмір пенсії, яка виплачується позивачу, є меншим, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 46 ОСОБА_3 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно з ст. 8 ОСОБА_3 України, ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

П. 2 постанови Пл. ВС України "Про застосування ОСОБА_3 України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки ОСОБА_3 України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь - якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_3 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_3 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_3, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ОСОБА_3 України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Положеннями ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог ОСОБА_3 України та законів України.

Отже, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Очевидно, що пенсія, яку отримує позивач і яка є основним джерелом його існування не забезпечує рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом, а тому призначення відповідачем пенсії позивачу в такому розмірі є необґрунтованим.

Аналогічні висновки наведені в рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.06.16 р. у справі "Петриченко проти України".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_3 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач має право на щомісячне отримання пенсійних виплат у розмірі не нижчому, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в зв'язку з чим дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача є протиправними, а позов в цій частині підлягає задоволенню. Для повноти відновлення порушених прав позивача слід визнати оспорювані дії відповідача протиправними та зобов»язати його провести перерахунок і виплату позивачеві пенсії з врахуванням положень ч. 3 ст. 46 ОСОБА_3 України.

В той же час позовна вимога позивача про виплату йому компенсації втрати частини доходу в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії в повному розмірі без обмеження строком, до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Ст. 2 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої вищевказаного

Основною ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Оскільки на момент розгляду спору в суді не існує судового рішення, що набрало б законної сили та що підтверджувало б той факт, що відповідач протиправно не перерахував розмір пенсії відповідачу, тому вказана вимога позивача є передчасною, в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19, ст. 46 ОСОБА_3 України, ст. ст. 159 163, 10, 11, 171, 183 - 2 КАС України, ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 28, 42, 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії в зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму.

Зобов'язати Ковельське об»єднане управління Пенсійного фонду України, починаючи з 04.01.17 р. провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з врахуванням підвищення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законодавчо, відповідно до ч. 3 ст. 46 ОСОБА_3 України.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_4