Справа № 804/15950/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 р. справа № 804/15950/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Власний сервіс» до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним рішення, та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н ов и в:

26.11.2015 року Приватне акціонерне товариство «Власний сервіс» (далі - ПрАТ «Власний сервіс») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 № 25086792 від 06.10.2015 р. про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а також зобовязати відповідача зареєструвати за ПрАТ «Власний сервіс» право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, прим. 41.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 25086792 від 06.10.2015 р. суперечить положенням законодавства, якими регламентовано порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно. Позивач зазначив, що ним до заяви про державну реєстрацію нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, прим. 41, були долучені всі необхідні для реєстрації документи. Натомість, державний реєстратор необґрунтовано відмовив у здійсненні реєстрації права власності на зазначений обєкт нерухомості, пославшись на відсутність оригіналу акту б/н від 24.02.2011 р., виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», та наявність обтяження у вигляді арешту. Заперечуючи проти такого рішення, позивач посилається на п. 22 постанови Кабінету міністрів України № 868 та п. 10 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими передбачено, що державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, іпотеки майнових прав на обєкт незавершеного будівництва проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав. При державній реєстрації права власності на таке майно записи про обтяження переносяться до відповідної частини відкритого розділу Державного реєстру прав. Також, позивач стверджує, що надав державному реєстратору вищевказаний ОСОБА_1 від 24.02.2011 р., посилаючись на відомості, зазначені в картці прийому заяви № 24477229. Посилаючись на викладені обставини, просить скасувати рішення відповідача про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а також зобовязати відповідача зареєструвати за ПрАТ «Власний сервіс» право власності на зазначений обєкт нерухомого майна (а.с. 3-5).

Ухвалою суду від 24.03.2016 року допущено заміну відповідача у справі з Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області на Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 56).

В судовому засіданні 31.05.2016 року представник позивача в особі голови Правління ПрАТ «Власний сервіс» ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги, та надала суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні (а.с. 180, 246-247).

Представник відповідача, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, додаткових письмових пояснень та доказів по справі не надав (а.с. 45, 47).

За викладених обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ПрАТ «Власний сервіс» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 14.03.2002 р.

16.09.2015 року голова Правління ПрАТ «Власний сервіс» ОСОБА_2 звернулась до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, прим. 41, яка була зареєстрована за № 13318660 від 16.09.2015 р.

До заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень позивачем було долучено документи, повний перелік яких наведено у картці прийому заяви № 24477229 (а.с.8-9).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 № 25086792 від 06.10.2015 р. ПрАТ «Власний сервіс» було відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся зі скаргами від 15.10.2015 р. на неправомірні дії та бездіяльність державного реєстратора прав на нерухоме майно до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а також до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 189-190).

За результатами розгляду скарг, своїми листами Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (№ ААП-895-032 від 13.11.2015 р.) та Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (№ 5671/10-10-21/2348 від 30.10.2015 р.) надали позивачу розяснення, в тому числі щодо можливості оскаржити дії державного реєстратора до суду ( а.с. 185-188).

Не погодившись з результатом розгляду відповідачем своїх заяв, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р., який діяв на час спірних правовідносин в редакції від 06.10.2015 р. (далі - Закон № 1952-IV) .

Крім того, умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно визначені постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (стаття 4).

До повноважень органу державної реєстрації прав належить, зокрема: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав (пункти 1, 2 частини 1 статті 8 Закону № 1952-IV в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин).

Державний реєстратор, згідно п.п. 1, 2 ст. 9 цього Закону, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; а також приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV, реєстрація проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 4 даної статті передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 цього Закону, державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, іпотеки майнових прав на обєкт незавершеного будівництва проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав. При державній реєстрації права власності на таке майно записи про обтяження переносяться до відповідної частини відкритого розділу Державного реєстру прав.

Статтею 19 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 06.10.2015 р., підставами для такої відмови стало виявлення наявності арешту (номер запису 933790, номер запису 933843, номер запису 933906) на все нерухоме майно на ПАТ «ВіЕйБі Страхування», а також ненадання заявником (ПрАТ «Власний сервіс») оригіналу ОСОБА_1 б/н від 24.02.2011 р., виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 6-7).

Водночас, судом встановлено, що 19.08.2006 року між ЗАТ «Страхова компанія «Цессія» та ЗАТ «Страхова компанія «Лідер» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого виступила частина нежитлової будівлі, що розташована на першому поверсі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, приміщення № 41,42, XXVI (а.с.52-55).

Рішенням Третейського суду від 09.10.2006 р. зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.08.2006 р., предметом якого виступила частина нежитлової будівлі, що розташована на першому поверсі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, приміщення № 41,42, XXVI визнано дійсним, з визнанням права власності на зазначене нерухоме майно за ЗАТ «Страхова компанія «Лідер» без акту вводу в експлуатацію (а.с. 65-66).

17.10.2006 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» видано ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12188044 р/н № 16409070, згідно якого право власності на нерухоме майно, що розташоване на першому поверсі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, приміщення № 41,42 XXVI, зареєстровано за ЗАТ «Страхова компанія «Лідер» (а.с. 67).

17.10.2006 року між ЗАТ «Страхова компанія «Лідер» та Департаментом врегулювання збитків ЗАТ «ВіЕйБі Страхування» укладено ОСОБА_1 прийому-передачі приміщення до передавального ОСОБА_1 на дату 17 жовтня 2006 р., згідно якого, у звязку із прийняттям рішення Загальних зборів акціонерів (протокол б/н від 23.09.2006 р.) ЗАТ «Страхова компанія «Лідер» змінено назву на ЗАТ «ВіЕйБі Страхування», вищевказане приміщення передається вже з новою назвою Товариству для подальшого вчинення всіх необхідних дій щодо внесення змін у правовстановлюючі документи (а.с. 68-69, 155-157).

31.01.2010 року ЗАТ «ВіЕйБі Страхування» та ПрАТ «ВіЕйБі Страхування» укладено ОСОБА_1 прийому-передачі приміщення до передавального ОСОБА_1 на дату 31 січня 2010 р., у звязку зі зміною назви субєкта господарювання з ЗАТ на ПрАТ, згідно рішення Загальних зборів акціонерів Товариства (протокол від 27.01.2010 р.), нежитлові приміщення № 41,42 XXVI за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23 передано для подальшого вчинення всіх необхідних дій щодо внесення змін у правовстановлюючі документи до ПрАТ «ВіЕйБі Страхування» (а.с. 70-71, 158-177).

ОСОБА_4 б/н від 24.02.2011 р., складеного інженером з ІНМ КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, після обєднання житлових квартир № 41, 42 з нежитловим приміщенням XXVI по вул. Олеся Гончара, буд. 23 у м. Дніпропетровську, нежитловому приміщенню (колишні приміщення № 41,42 XXVI) присвоєно номер нежитлового приміщення 41 та видано технічний паспорт від 24.02.2011 р. (а.с. 72-77).

15.01.2015 р. ПрАТ «ВіЕйБі Страхування» та ПрАТ «Власний сервіс» укладено ОСОБА_4 прийому-передачі приміщення до передавального ОСОБА_4 на дату 15 січня 2015 р., у звязку зі зміною назви субєкта господарювання з ПрАТ «ВіЕйБі Страхування» на ПрАТ «Власний сервіс» згідно рішення Загальних зборів акціонерів Товариства (протокол 10 від 09.12.2014 р.), нежитлове приміщення № 41, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23 передано для подальшого вчинення всіх необхідних дій щодо внесення змін у правовстановлюючі документи до ПрАТ «Власний сервіс» (а.с. 78-79).

Господарським судом м. Києва видано наказ № 13/417 від 29.02.2012 р. про стягнення з ЗАТ «ВіЕйБі Страхування» на користь ОСОБА_5 боргу у розмірі 17 334, 41 грн.

21.11.2012 року на виконання зазначеного виконавчого документа головним державним виконавцем відділу ДВС Соломянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження № 35282482, в рамках якого накладено арешт на майно боржника (ЗАТ «ВіЕйБі Страхування»), оголошено заборони на його відчуження з внесенням відповідних реєстраційних записів щодо рухомого та нерухомого майна боржника.

14.12.2012 року, зважаючи на перерахування боржником в повному обсязі згідно платіжного доручення № 6776 коштів на адресу стягувача у виконавчому провадженні № 35282482, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, та припинення з цих підстав арешту майна боржника.

Разом з цим, як слідує з листа відділу державної виконавчої служби Соломянського РУЮ у м. Києві, долученого до матеріалів справи (а.с. 203), державним виконавцем неодноразово направлялись до реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві заяви про припинення арешту, накладеного постановою від 21.11.2012 р., а також постанова про звільнення майна боржника з-під арешту від 09.10.2015 р. Не зважаючи на це, відповідне рішення державним реєстратором станом на 15.10.2015 року прийнято не було, запис про арешт майна боржника з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучено не було.

ОСОБА_4 Інформаційної довідки № НОМЕР_1 від 05.07.2016 р. з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо спірного обєкта нерухомості, отриманої судом за власним електронним запитом з веб-сайту, запис про обтяження № 933843 у вигляді арешту нерухомого майна, вчиненого на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 35282482 (на все нерухоме майно ПАТ «ВіЕйБі Страхування») за рішенням державного реєстратора Луганського міського управління юстиції ОСОБА_7 від 15.05.2013 р. перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу) (а.с.238-242).

Отже, з досліджених судом документів встановлено, що на даний час запис про обтяження № 933843 у вигляді арешту нерухомого майна, вчиненого на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 35282482 (на все нерухоме майно ПАТ «ВіЕйБі Страхування») є юридично нікчемним на підставі постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту від 09.10.2015 р., винесеної у звязку із фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом та припинення з цих підстав арешту майна боржника.

Крім того, з даної Інформаційної довідки вбачається, що запис про право власності за ПАТ «ВіЕйБі Страхування» на нежитлове приміщення № 41, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23 (якому присвоєно даний номер як новоствореному на підставі ОСОБА_4 б/н від 24.02.2011 р. після обєднання житлових квартир № 41, 42 з нежитловим приміщенням XXVI по вул. Олеся Гончара, буд. 23 у м. Дніпропетровську) не зареєстровано у Державному реєстрі прав на майно.

Відповідно до п. 10 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, іпотеки майнових прав на обєкт незавершеного будівництва проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав. При державній реєстрації права власності на таке майно записи про обтяження переносяться до відповідної частини відкритого розділу Державного реєстру прав.

ОСОБА_4 п. 22 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав вносить записи до Державного реєстру прав. Під час проведення у випадках, передбачених законодавством, державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, щодо якого у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться записи про іпотеку, обтяження речових прав, державний реєстратор переносить їх до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на такий обєкт нерухомого майна. Орган державної реєстрації прав, нотаріус у строк, що не перевищує трьох робочих днів з моменту перенесення записів із спеціального розділу Державного реєстру прав, надсилає повідомлення про перенесення записів органові державної реєстрації прав, нотаріусові, яким проведено відповідну державну реєстрацію прав у спеціальному розділі.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав.

Отже, державний реєстратор не мав передбачених законом підстав для відмови у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 41, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23 у звязку з наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV).

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає необґрунтованим посилання державного реєстратора в своєму рішенні на наявність арешту (номер запису 933790, номер запису 933843, номер запису 933906) на все нерухоме майно на ПАТ «ВіЕйБі Страхування», як на підставу для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

У відповідності до п. 37 Порядку № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

ОСОБА_4 картки прийому заяви № 24477229, позивачем було подано державному реєстратору пакет документів, в тому числі, ОСОБА_4 б/н від 24.02.2011 р., виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

ОСОБА_4 п. 3 ст. 16 Закону України № 1952-IV, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або їх копії, засвідчені в установленому порядку.

У звязку з чим, не надання оригіналу ОСОБА_4 б/н від 24.02.2011 р., виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», не може бути підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За викладених підстав, суд приходить до висновку про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 № 25086792 від 06.10.2015 р. про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Щодо вимоги позивача зобовязати відповідача зареєструвати за ПрАТ «Власний сервіс» право власності на нежитлове приміщення № 41, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, суд зазначає наступне.

ОСОБА_4 п.п. 1, 2 ст. 9 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, в тому числі відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_4 з ч. 5 ст. 3 вказаного Закону, державна реєстрація прав <...> проводиться органом державної реєстрації прав <...>.

У частині 2 ст. 9 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом (абзац 2 ч. 4 вказаної статті).

Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначені у статті 24 Закону № 1952-IV, а статтею 30 цього Закону встановлена відповідальність у сфері державної реєстрації прав.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов'язуючи його приймати такі рішення.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа № 819/1849/13-а).

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача суд вважає зобов'язання державного реєстратора повторно розглянути подану від імені позивача заяву про державну реєстрацію, з урахуванням наведених висновків суду.

У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог - в частині зобов'язання Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції повторно розглянути заяву Приватного акціонерного товариства «Власний сервіс» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, прим. 41.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що суд задовольняє одну з двох немайнових вимог, заявлених в адміністративному позові, судових збір підлягає відшкодуванню за одну заявлену позивачем вимогу немайнового характеру.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру згідно платіжного доручення № 827 від 25.11.2015 р. на суму 1 218 грн. (а.с. 10).

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Власний сервіс» - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 № 25086792 від 06.10.2015 р. про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції повторно розглянути заяву Приватного акціонерного товариства «Власний сервіс» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, буд. 23, прим. 41.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції на користь Приватного акціонерного товариства «Власний сервіс» сплачений згідно платіжного доручення № 827 від 25.11.2015 р. судовий збір в сумі 1 218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3