Справа № 337/2026/17
Суддя: Бондаренко І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29.06.2017 Справа №337/2026/17
Пров. №2а/337/160/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого судді Бондаренко І.В.,

з участю секретаря Медвідь Г.С.

розглянувши у порядку скороченого провадження матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подав до суду адміністративний позов до відповідача, в якому просить визнати протиправними його дії щодо відмови здійснення розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанов Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.05.2010 року та 28.02.2011 року за період з 17.11.2008 року по 07.05.2010 року та з 09.08.2010 року по день фактичної виплати пенсії по 17.09.2014 року, та зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 17.11.2008 року по 07.05.2010 року та з 09.08.2010 року по день фактичної виплати пенсії по 17.09.2014 року.

Ухвалою судді від 14.06.2017 року по справі було відкрите скорочене провадження.

Представник відповідача надіслав суду письмові заперечення проти позову, у яких, зокрема, зазначив, що вважає, що підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії не вбачається, а також про те, що позивач пропустив встановлений ст.99 КАС України строк пред»явлення до суду адміністративного позову, оскільки виплату пенсії він отримав 17.09.2014 року, тому строк для подання такого позову до суду закінчився 17.03.2015 року, а позивач не обґрунтував поважності причин пропуску такого строку, тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців та обчислюється з часу, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі, так і в ході судового розгляду справи.

У своїх постановах від 08 грудня 2015 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У рішенні «Меньшикова проти України» від 08 квітня 2010 року (заява №377/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashmgdane v the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п 57, серія А, №93). Суд підкреслює що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (рішення у справі «Звольський та Звольська проти Чеської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v the Czech Republic), заява № 46129/99, n 46, ЕСПЛ 2002 IX)».

Таким чином, чинним законодавством визначено, що позивач має право звернутись до адміністративного суду за захистом своїх прав протягом шести місяців з дня, коли дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному випадку встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права на належний розмір пенсії в 2010- 2011 роках відповідно, звертався до суду за захистом своїх прав, за постановами Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.05.2010 року та 28.02.2011 року відповідача було зобов»язано нарахувати та виплатити позивачу належний розмір пенсії, чого відповідач своєчасно не зробив, що обумовило і звернення позивача до Європейського суду з прав людини, і отримав позивач належний розмір нарахованої йому пенсії за період з 17.11.2008 року по 07.05.2010 року та з 09.08.2010 року - 17.09.2014 року, тобто право позивача на звернення до суду з вимогами про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії за вказаний період виникло у нього у період з 09.08.2010 року по 17.09.2014 року.

Із позовом позивач звернувся до адміністративного суду лише 13.06.2017 року.

Позовна заява та додатки до неї не містять ні клопотання про поновлення пропущеного шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду із таким позовом, ні будь-яких доказів в обґрунтування поважності причини пропуску зазначеного строку.

Не містять таких обставин і заперечення відповідача по суті позову.

Таким чином, у відповідності до ст.100 КАС України суд в ході судового розгляду справи дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду у зв»язку з закінчення строків, установлених законом, для подання позову, та відсутності у позовній заяві та додатках до неї підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст.99,100 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії - залишити без розгляду, повернувши матеріали позову позивачу з усіма додатками до них.

На ухвалу протягом 5 днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя