Справа № 2а-16510/12/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про часткове роз'яснення судового рішення

26 червня 2017 року м. Київ № 2а-16510/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про роз'яснення судового рішення в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
доНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
провизнання протиправним наказу та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним і скасування наказу від 31.10.2012 № 505-к про її звільнення з посади заступника директора департаменту юридичного забезпечення, поновлення на вказаній посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.02.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013, у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 на вищевказані рішення суду першої та апеляційної інстанцій задоволено частково, скасовані ці рішення, а адміністративну справу № 2а-16510/12/2670 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.05.2017 р. позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України ОСОБА_2 від 31.10.2012 № 505-к "Про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з ліквідацією Держфінпослуг". Зобов'язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг поновити з 02.11.2012 ОСОБА_1, яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Зобов'язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 по 18.05.2017 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Допущено негайне виконання постанови суду в частині в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що дорівнює 10168 грн. (десять тисяч сто шістдесят вісім гривень).

Згідно відмітки служби діловодства, 29.05.2017 р. до Окружного адміністративного суду м.Києва від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надійшла заява про роз'яснення судового рішення, в якій просить:

1. Роз'яснити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг резолютивну частину постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.05.2017 р. по справі № 2а-16510/12/2670 в частині зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 по 18.05.2017 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, а саме:

- за рахунок яких коштів (бюджетних призначень, бюджетних асигнувань) передбачених Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» для фінансування Нацкомфінпослуг, комісія зобов'язана нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 по 18.05.2017 відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100;

- яка сума коштів підлягає стягненню (стягнена судом) з Нацкоміфінпослуг за період з 02.11.2012 по 18.05.2017 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 на користь ОСОБА_1 постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.05.2017 по справі № 2а-16510/12/2670;

- відповідно до яких пунктів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, Нацкоміфінпослуг зобов'язана здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 по 18.05.2017;

- яка кількість робочих днів та яка заробітна плата за один день позивача застосована судом для розрахунку суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що дорівнює 10168,00грн.;

- чи включені до суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що дорівнює 10168,00 грн. сума прибуткового податку та обов'язкових платежів із цієї суми;

- яка кількість робочих днів та яка заробітна плата за один день позивача застосована судом для розрахунку основної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 по 18.05.2017 на користь позивача у постанові Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.05.2017 по справі № 2а-16510/12/2670.

2. Роз'яснити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 18.05.2017 в справі № 2а-16510/12/2670 в частині поновлення з 02.11.2012 ОСОБА_1, яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а саме:

- як поновити (відновити трудові правовідносини) ОСОБА_1, яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на державній службі, як особу, яка досягла 65- річного віку та не має права перебування на державній службі;

- як поновити (допустити до виконання посадових обов'язків державної служби) ОСОБА_1, яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на державній службі, як особу, яка досягла 65-річного віку та не має права перебування на державній службі;

- відповідно до якої норми законодавства позивачка, яка досягла 65-річного віку має бути поновлена на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, враховуючи, що відповідно до ст. 83 Закону України «Про державну службу» досягнення державним службовцем 65-річного віку є підставою для припинення державної служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.06.2017 р. призначено судовий розгляд заяви про роз'яснення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України через неявку всіх осіб, які беруть участь у розгляді заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із чим судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із заявою заявника (відповідача)) щодо роз'яснення судового рішення, суд дійшов висновку, що остання підлягає частковому задоволенню, про що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Отже, підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Так, на думку заявника, стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що дорівнює 10 168,00 грн. суперечить зазначеним нормам бюджетного законодавства, оскільки Нацкомфінпослуг може використовувати кошти тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями у зв'язку із чим просить роз'яснити за рахунок яких коштів (бюджетних призначень, бюджетних асигнувань) передбачених Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» для фінансування Нацкомфінпослуг, комісія зобов'язана нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 р. по 18.05.2017 р. відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Відповідно до п.п. 1, 2 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року N 1070/2011 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Нацкомфінпослуг є юридичною особою, має відокремлене майно, що є державною власністю, самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням (п. 16 Положення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади» від 30 червня 1999 року N 783-XIV органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування (крім випадків, визначених цим Законом) в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Фінансування утворення, реорганізації та ліквідації органів державної влади здійснюється в межах коштів, передбачених на утримання органів державної влади Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік або (у разі недостатності такого фінансування) після внесення відповідних змін до такого Закону.

Кошти на фінансування органу державної влади передбачаються у Державному бюджеті України окремим рядком.

Відповідно до положень ст. 7 Бюджетного кодексу України бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: 1) принцип єдності бюджетної системи України; 2) принцип збалансованості - повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період; 3) принцип самостійності; 4) принцип повноти ; 5) принцип обґрунтованості; 6) принцип ефективності та результативності; 7) принцип субсидіарності; 8) принцип цільового використання бюджетних коштів; 9) принцип справедливості і неупередженості; 10) принцип публічності та прозорості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, у силу положень статті 3 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно із частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року N 4901-VI у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

За правилами підпункту 1 пункту 9 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 N 845 затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі - Порядок).

06 лютого 2013 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 N 45 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року N 845". Зазначена постанова прийнята у зв'язку із приведенням постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 N 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ" (далі - Порядок) у відповідність із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

За нормами пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року N 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Відповідно до п. 48 вказаного Порядку, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Конституційним Судом України у Рішенні від 03 жовтня 2001 року по справі N 1-36/2001 (про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди у таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Таким чином, виконання судового рішення в частині нарахування та виплати заробітної плати позивачу за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 р. по 18.05.2017 р. повинно здійснюватися Державним казначейством України у відповідності із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" за рахунок держави.

Щодо суми коштів, яка підлягає стягненню на користь позивача, кількості робочих днів та, якими нормативно правовими актами передбачено обов'язок заявника щодо нарахування та виплати коштів ОСОБА_4, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно пункту 32 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Разом з тим, згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України у разі винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки про середньомісячну заробітну плату від 21.01.2013 р. середньомісячна заробітна плата, яка розрахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, ОСОБА_1, що працювала в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на посаді заступника директора департаменту становить 10 168,00 грн., в тому числі й за два останні місяці -вересень 2012 р. - 10 459,77 грн. та жовтень 2012 р. - 8 747,59 грн.

Таким чином, до суми стягнення середнього заробітку ОСОБА_1 за один місяць в сумі 10 168,00 грн., включені два останні місяці її роботи: вересень 2012 р. та жовтень 2012 р.

Щодо розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 за вимушений прогул за період з 02.11.2012 р. по 18.05.2017 р., суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 середньомісячна заробітна плата за вересень 2012 р. становить 10 459,77 грн., а за жовтень 2012 р. - 8 747,59 грн., що в загальній сумі становить 19 207, 36 грн. Вказана довідка видана Державною комісією з регулювання фінансових послуг. В той же час, у вказаній довідці не наведено кількість робочих днів, за які здійснювалося нарахування вказаних сум. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_4 у вказаний період перебувала на лікарняному, на думку суду, слід вважати, що кількість робочих днів (фактично відпрацьованих) за вересень 2012 р. становить 20 днів, а за жовтень 2012 р. - 23 дні.

19 207,36:43=446,68 грн., тобто середньоденна заробітна плата в період вимушеного прогулу складає 446,68 грн.

Період вимушеного прогулу складає з 02.11.2012 р. по 18.05.2017 р., а саме:

- з урахуванням листа Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. N 8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік» (листопад 21, грудень 21) - 42 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 р. N 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» (січень 21, лютий 20, березень 20, квітень 22, травень 20, червень 18, липень 23, серпень 21, вересень 21, жовтень 23, листопад 21, грудень 22)= 252 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 р. N 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» (січень 21, лютий 20, березень 21, квітень 21, травень 19, червень 19, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 23, листопад 20, грудень 23)=252 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» (січень 20, лютий 20, березень 21, квітень 22, травень 17, червень 21, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 22, листопад 21, грудень 23)=252 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» (січень 19, лютий 21, березень 22, квітень 21, травень 18, червень 20 , липень 21, серпень 22, вересень 22, жовтень 20, листопад 22, грудень 22 = 250 днів,

- листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. N 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» (січень 20, лютий 20, березень 22, квітень 19, травень 11)=92 дні,

та в загальному становить 1140 днів.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням загальної кількості робочих днів за період 02.11.2012 р. по 18.08.2017 р. (42+252+252+252+250+92)=1140*446,68 (середньоденний заробіток) у розмірі 509 215,20 грн. за вирахуванням всіх необхідних податків та зборів, отриманої допомоги по безробіттю.

Водночас, суд відмовляє в задоволенні заяви в частині роз'яснення: як поновити (відновити трудові правовідносини) ОСОБА_1, яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на державній службі, як особу, яка досягла 65- річного віку та не має права перебування на державній службі; як поновити (допустити до виконання посадових обов'язків державної служби) ОСОБА_1, яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на державній службі, як особу, яка досягла 65-річного віку та не має права перебування на державній службі; відповідно до якої норми законодавства позивачка, яка досягла 65-річного віку має бути поновлена на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, враховуючи, що відповідно до ст. 83 Закону України «Про державну службу» досягнення державним службовцем 65-річного віку є підставою для припинення державної служби з огляду на наступне.

Так, в постанові суду зазначено, що оскільки Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України ліквідовано, а доказів щодо наявності у штаті Нацкомфінпослуг посади заступника директора департаменту юридичного забезпечення суду не надано, то суд вважає за можливе зобов'язати відповідача поновити позивача на будь-якій іншій посаді, рівнозначній тій, яку вона обіймала.

При цьому не заслуговують на увагу суду доводи відповідача щодо наявності перешкод у поновленні позивача на роботі у зв'язку із виплатою їй вихідної допомоги та інших коштів при звільненні, оскільки зазначене питання підлягає вирішенню після її поновлення на роботі шляхом повернення цих коштів відповідачу. Так, у судовому засіданні позивач заявила про готовність повернути отримані нею кошти у зв'язку зі звільненням після поновлення на роботі.

Водночас заслуговує на увагу та обставина, що 18.05.2017 ОСОБА_1 виповниться 65 років. Як вбачається з копії її трудової книжки позивач народилася 18.05.1952.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній на час розгляду даної справи судом, досягнення державним службовцем 65-річного віку є однією з підставою для припинення державної служби, якщо інше не передбачено законом.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачка може перебувати на державній службі з 02.11.2012 до 18.05.2017 після поновлення її на роботі, тобто до досягнення нею 65-річного віку, після чого, відповідно, державна служба припиняється, а позивач підлягає звільненню в установленому порядку. Таким чином, відповідач, після поновлення ОСОБА_1 на роботі з 02.11.2012 не позбавлений права " звільнити її з роботи на підставі пункту 7 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу".

Тобто, обов'язок заявника поновити позивача на роботі в період з 02.11.2012 р. по 18.05.2017 р., тобто до дати досягнення позивачем 65-річного віку, а з 19.05.2017 р. вона може бути звільнена в установленому порядку.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу також на той факт, що згідно із пп.7 п. 1 ст. 83 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба припиняється у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом, тобто досягнення державним службовцем 65-річного не є безумовною підставою для його звільнення, оскільки у виняткових випадках останній може бути залишений на роботі за рішенням керівника на іншій посаді, яка може і належати до державної служби, наприклад, патронатна служба згідно із розділом ХІ Закону України «Про державну службу».

Таким чином, в частині неможливості поновлення позивача у зв'язку із досягнення нею 65-річного віку, судове рішення є зрозумілим.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та наявність підстав для її часткового задоволення.

Окремо, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що 29.11.2016 р. судом ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. На вказаному засіданні були присутні представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з огляду на що доводи щодо неповідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд вважає безпідставними.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг задовольнити частково.

2. Роз'яснити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг наступне:

- виконання судового рішення в частині нарахування та виплати заробітної плати позивачу за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 р. по 18.05.2017 р. повинно здійснюватися Державним казначейством України у відповідності із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" за рахунок держави;

- стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням загальної кількості робочих днів за період 02.11.2012 р. по 18.08.2017 р. (42+252+252+252+250+92)=1140 (кількість днів вимушеного прогулу)*446,68 (середньоденний заробіток) у розмірі 509 215,20 грн. (п'ятсот дев'ять тисяч двісті п'ятнадцять) гривень 20 копійок, за вирахуванням всіх необхідних податків та зборів, отриманої допомоги по безробіттю.

3 В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська