Справа № 817/451/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

22 червня 2017 року Справа № 817/451/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

суддів Ксензюка А.Я., Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Масюк Г.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання неправомірними дій та бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - відповідач-1, НБУ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2, ФГВФО), Тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач-3, тимчасова адміністрація), з врахуванням заяв про уточнення позову (т.1 а.с.71-75, 181) про:

1) визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення законних інтересів кредиторів і вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а також не забезпечення фінансової стабільності банківської системи, частиною якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що є порушенням статі 55 Закону України «Про Національний банк України», а саме: 1.1 порушення періодичності проведення перевірки кожні 3 роки та не проведення планової перевірки протягом 2 років; 1.2 неприйняття нормативного акту, який би встановлював строки вручення звіту інспекційної перевірки банку; 1.3. порушення строків надання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» результатів перевірки, встановлених статтею 19 Господарського кодексу України; 1.4. порушення строків повідомлення банку про встановлення рейтингової оцінки за системою CAMELS;

2) визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо не проведення перевірки ділової репутації та походження коштів на придбання пакету акцій ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», невжиття належних заходів впливу в зв'язку з придбанням істотної участі в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; невжиття заходів щодо перевірки бездоганної ділової репутації осіб, які здійснюють управління та контроль суб'єктів первинного фінансового моніторингу, що є порушенням статті 14 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму»;

3) визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо вжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі проведеної перевірки, складеного Звіту про інспектування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та встановленої рейтингової оцінки CAMELS, що є порушенням статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», пункту 5 глави 2, пункту 4 глави 3, пункту 5 глави 4, пункту 5 глави 5, пункту 4 глави 6 «Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS», затвердженого постановою правління НБУ від 08 травня 2002 року №171, що призвело до стійкої фінансової неплатоспроможності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

4) визнати неправомірною бездіяльність Національного банку України щодо проведення операцій РЕПО без проведення перевірки платоспроможності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та всупереч вжитим заходам впливу, що є порушенням пункту 1.1 глави 1 розділу 2 «Положення про регулювання Національним банком України ліквідності банків України», затвердженого постановою НБУ від 30 квітня 2009 року №259, та рішення Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків Національного банку України від 12 лютого 2014 року №65/БТ «Про зупинення здійснення окремих видів здійснюваних ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» операцій;

5) визнати неправомірною діяльність Національного банку України щодо не проведення планової виїзної перевірки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з питань фінансового моніторингу протягом більше ніж 2 роки, що є порушенням статті 14 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», статті 63 Закону України «Про банки та банківську діяльність», пункту 2.1, пункту 4.3 «Положення про порядок організації та проведення перевірок з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», затвердженого постановою НБУ від 20 червня 2011 року №197, що призвело до неконтрольованого виведення грошових коштів та банкрутству ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»;

6) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку щодо не виплати всієї суми вкладу та зобов'язати виплати ОСОБА_2 всю суму вкладу у повному обсязі, а саме залишок вкладу в сумі 13 098,35 доларів США;

7) визнати протиправною бездіяльність Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення в реєстр кредиторів ОСОБА_2 та не виплати позивачу заборгованості, залишку вкладу в сумі 13 098,35 доларів США.

Ухвалою суду від 22 червня 2017 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку щодо не виплати всієї суми вкладу та зобов'язати виплати ОСОБА_2 всю суму вкладу у повному обсязі, а саме залишок вкладу в сумі 13 098,35 доларів США; визнання протиправною бездіяльності Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення в реєстр кредиторів ОСОБА_2 та не виплати позивачу заборгованості, залишку вкладу в сумі 13 098,35 доларів США.

21.06.2017 року до суду від представника відповідача-1 надійшла заява про розгляд заяви про залишення адміністративного позову без розгляду (в частині до Національного банку України) від 16.03.2017 року. Вищевказану заяву обґрунтовано тим, що після 02.10.2013 року позивач неодноразово звертався до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогами про повернення вкладу та процентів, а отже порушення його прав та інтересів позивачу було відомо за кілька років до подання позову. Позивач звернувся до суду 28.03.2016 року поза межами шестимісячного строку встановленого статтею 99 КАС України, при цьому не наведено жодних поважних причин пропуску встановленого строку (т.2 а.с.27-28).

Представник позивача заперечував проти закриття провадження у справі в зв'язку з пропуском позивачем встановлених законодавством строків, з тих підстав, що позивачем дотримано строки звернення з позовом до суду. Також зазначив, що ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року була скасована ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на розгляд справи не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.

На розгляд справи представник Тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд проводить розгляд справи у відсутності представників відповідачів по справі, на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши думку пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Національного банку України слід залишити без розгляду, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Національного банку України від 17.09.2015 №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17.09.2015 № 171, згідно з яким з 18.09.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Фінанси та Кредит".

Згідно зі статтею 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, що діяла на дату віднесення ПАТ "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних, не пізніше наступного дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України".

На офіційному сайті Фонду (http://www.fq.gov.ua) 17.09.2015 розміщено інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Фінанси та Кредит", а в газеті "Голос України" 24.09.2015 року.

Отже, з 18.09.2015 позивач дізнався та повинен був дізнатися про запровадження тимчасової адміністрації АТ "Фінанси та Кредит".

Аналогічна позиція викладена і в ухвалі Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року (т.1 а.с.138-139).

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, суд апеляційної інстанції зазначав, що суд має розмежувати вимоги до кожного з відповідачів, з'ясувати яку саме бездіяльність кожного з відповідачів оскаржує позивач, у які періоди часу ці дії мали бути вчинені згідно з законодавством. Суд апеляційної інстанції зазначив, що тимчасова адміністрація в банку діяла до 17 грудня 2015 року включно, тобто у цей період часу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснював певні повноваження, в тому числі які оскаржуються позивачем, тому суд першої інстанції передчасно залишив весь позов без розгляду.

Як вже зазначав суд, ухвалою суду від 22 червня 2017 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку щодо не виплати всієї суми вкладу та зобов'язати виплати ОСОБА_2 всю суму вкладу у повному обсязі, а саме залишок вкладу в сумі 13 098,35 доларів США; визнання протиправною бездіяльності Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення в реєстр кредиторів ОСОБА_2 та не виплати позивачу заборгованості, залишку вкладу в сумі 13 098,35 доларів США.

Тобто, наразі на розгляді суду перебувають позовні вимоги, в яких позивач оскаржує лише бездіяльність та дії Національного банку України, які призвели до неплатоспроможності ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та виведення його з ринку. Такі діяння були вчинені та могли бути вчинені Національним банком України лише до 17 вересня 2015 року, тобто до дня прийняття рішення про віднесення Публічного акціонерного товариства "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки як встановлено судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 дізнався та повинен був дізнатися про порушення своїх прав та законних інтересів з боку Національного банку України 18 вересня 2015 року, а звернувся до суду лише 28 березня 2016 року (т.1 а.с.4), тому суд дійшов висновку, що позивач пропустив встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду.

Аналогічна позиція щодо застосування правил строку звернення до суду наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2017 року №К/800/2820/17.

За правилами пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Поважних причин пропуску строку звернення до суду представником позивача не наведено і суд з матеріалів адміністративної справи таких причин не знаходить.

Оскільки позивач пропустив встановлений законом строк звернення, а суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись пунктом 9 частини першої статті 155, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання неправомірними дій та бездіяльності - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, повний текст якої буде виготовлений до 23 червня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський

Судді: А.Я. Ксензюк

Т.М. Димарчук