Справа № 826/11823/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: Київська міська митниця ДФС про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: Київська міська митниця ДФС, в якому просив: - визнати протиправними дії головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Савченко Ю.Й. по відкриттю постановою від 16 червня 2016 року з пропуском встановленого тримісячного строку виконавчого провадження № 51429472 за постановою Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року № 3-4958/15 у адміністративній справі про порушення митних правил; - визнати протиправними дії головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Савченко Ю.Й. по направленню боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року № 51429472 не на наступний робочий день після такого відкриття; - скасувати постанову головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Савченко Ю.Й. про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року № 51429472 за постановою Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року № 3-4958/15.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савченко Ю.Й. щодо не направлення направленню боржнику - ОСОБА_5, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року № 51429472 не на наступний робочий день.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року у справі № 3-4958/15 (760/16760/15-п) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, адміністративне стягнення за порушення митних правил не накладено у зв'язку із закінченням строків, передбачених частиною другою статті 467 Митного кодексу України, а справа закрита, на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року у справі № 33/796/1176/2015 постанова судді Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року у справі № 33-4958/15 (760/16760/15-п) в частині закриття провадження у справі щодо ОСОБА_5, на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку із закінченням строків, передбачених частиною другою статті 467 Митного кодексу України - скасована та ухвалена нова постанова, якою на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил - товарів «гриль тундра, каміни, плити ізоляційні, загальною вагою брутто 2567 кг, в кількості 7 місць, байдарки 22 шт., аксесуари до них - 1 місце, загальною вагою брутто 568 кг», яка становить 531 952 грн. 41 коп. з конфіскацією цих товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил. В решті постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року залишено без змін.

Листом від 30 грудня 2015 року № 4962/9/26-70-26-05 «Щодо направлення постанови суду на виконання» третя особа направила відповідачу на виконання постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року № 3-4958/15 та постанову Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року № 33/796/1176/2015 з проханням відкрити виконавче провадження.

Постановою головного державного виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві Савченко Ю.Й. від 16 червня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51429472 з виконання постанови № 3-4958/15 від 23 вересня 2015 року.

Позивач вважає, що дії та постанова головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві щодо відкриття виконавчого провадження не відповідають вимогам закону, порушують його законні права та інтереси, у зв'язку з чим, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

В силу пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно частин 1, 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Положеннями частини 1 статті 26 зазначеного Закону визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року у справі № 3-4958/15 (760/16760/15-п) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, адміністративне стягнення за порушення митних правил не накладено, у зв'язку із закінченням строків, передбачених частиною другою статті 467 Митного кодексу України, а справа закрита, на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року у справі № 33/796/1176/2015 постанова судді Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року у справі № 33-4958/15 (760/16760/15-п) в частині закриття провадження у справі щодо ОСОБА_5, на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку із закінченням строків, передбачених частиною другою статті 467 Митного кодексу України - скасована та ухвалена нова постанова, якою на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України, у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил - товарів «гриль тундра, каміни, плити ізоляційні, загальною вагою брутто 2567 кг, в кількості 7 місць, байдарки 22 шт., аксесуари до них - 1 місце, загальною вагою брутто 568 кг», яка становить 531 952 грн. 41 коп. з конфіскацією цих товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил. В решті постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року залишено без змін.

Згідно відмітки, яка міститься на копії постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року у справі № 3-4958/15 (760/16760/15-п), постанова набрала законної сили 29 жовтня 2015 року.

Листом від 30 грудня 2015 року № 4962/9/26-70-26-05 «Щодо направлення постанови суду на виконання» Київська міська митниця ДФС направила відповідачу на виконання постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року № 3-4958/15 та постанову Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року № 33/796/1176/2015 з проханням відкрити виконавче провадження. У вказаному листі третя особа зазначила всю інформацію, яка є необхідною для відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії листа Київської міської митниці ДФС від 30 грудня 2015 року № 4962/9/26-70-26-05, на ньому міститься відмітка штампу відповідача про отримання ним даного листа 20 січня 2016 року (а.с.40).

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний штамп від 20.01.2016р. не містить вхідного реєстраційного номеру, на відміну від іншого штампу від 14.06.2016р.

З постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що постанова Апеляційного суду міста Києва від 29 жовтня 2015 року у адміністративній справі про порушення митних правил № 760/16760/15-п, провадження № 33/796/1176/2015 пред'явлена до виконання 14.06.2016р, тобто після спливу встановленого законом тримісячного строку.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відкриття виконавчого провадження постановою від 16.06.2016р. суперечить наведеним вище вимогам Закону, а відтак, постанова головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савченко Ю.Й. про відкриття виконавчого провадження ВП № 51429472 від 16 червня 2016 року, підлягає скасуванню.

Обговорюючи питання стосовно заявлених позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача по відкриттю виконавчого провадження з пропуском тримісячного строку та направленню боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження не на наступний робочий день, колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що постановою від 16 червня 2016 року головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві Савченко Ю.Й. відкрито виконавче провадження № 51429472 з виконання постанови №3-4958/15 від 23 вересня 2015 року.

Супровідний лист на ім'я позивача підготовлено відповідачем 16 червня 2016 року. На ньому міститься відмітка про направлення його позивачу рекомендованим відправленням № 047.

Згідно інформації з офіційного сайту ДП «Укрпошта» в розділі «Відстеження пересилання поштових відправлень», рекомендоване повідомлення № 047 направлено позивачу 05 липня 2016 року та отримано адресатом 07 липня 2016 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що державний виконавець не надіслав позивачу, як боржнику у виконавчому провадженні, постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» та вказує про протиправну бездіяльність в цій частині.

Однак, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом вказаної норми, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 КАС України встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оскаржуване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Колегія суддів звертає увагу на те, що певні правові наслідки для позивача породжує сама постанова головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Савченко Ю.Й. про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року № 51429472 за постановою Апеляційного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року № 3-4958/15. Натомість, оскаржувані дії відповідача по відкриттю виконавчого провадження з пропуском тримісячного строку та направленню боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження не на наступний робочий день, є похідними від попередньої позовної вимоги, про яку було описано вище та самі по собі не породжують для позивача жодних правових наслідків.

Дії відповідача по відкриттю виконавчого провадження з пропуском тримісячного строку та направленню боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження не на наступний робочий день не є юридично значимими для позивача, оскільки не мають безпосереднього впливу на суб'єктивні права та обов'язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов'язку та самі по собі не породжують настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на його права та обов'язки, що виключає передумови для здійснення захисту права або законного інтересу позивача шляхом скасування таких рішень.

Таким чином, на думку колегії суддів, належним способом захисту прав позивача є саме скасування постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 51429472 від 16 червня 2016 року.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савченко Ю.Й. щодо не направлення направленню боржнику - ОСОБА_5, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 червня 2016 року № 51429472 не на наступний робочий день, оскільки задоволення позовних у цій частині самі по собі не породжують для позивача жодних правових наслідків, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51429472 від 16 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савченко Юлії Йосипівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 51429472 від 16 червня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собків Я.М.

Повний текст постанови виготовлено 26.06.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Собків Я.М.

Грибан І.О.