Справа № 808/3926/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2017 рокусправа № 808/3926/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі №808/3926/16 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, Запорізького районного суду Запорізької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчити певні дії,

в с т а н о в и в :

20 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача ТУ ДСА України при визначенні позивачу компенсації за невикористану відпустку учасникам бойових дій відповідно до Закону України Про відпустки;

- зобовязати ДСА України нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2015 та 2016 роки.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працював з 22.12.1994 по 03.10.2016 на посаді судді Запорізького районного суду Запорізької області. При виході у відставку з позивачем мали провести повний розрахунок, сплатити компенсацію за невикористану відпустку, заробітну плату, грошову допомогу. Проте, ОСОБА_1 не було компенсовано відпустку як учаснику бойових дій. Враховуючи викладене, просить суд визнати неправомірною таку бездіяльність відповідачів та зобовязати виплатити компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за 2015 та 2016 роки.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.12.1994 ОСОБА_1 приступив до виконання обовязків судді Ленінського районного суду Запорізької області.

20.05.1996 ОСОБА_1 призначений суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

20.01.1997 позивач призначений суддею Запорізького районного суду Запорізької області.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII Про звільнення суддів ОСОБА_1 звільнений з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області у звязку із поданням заяви про відставку.

Наказом голови Запорізького районного суду Запорізької області від 03.10.2016 № 8-о-2016 ОСОБА_1 відраховано зі складу Запорізького районного суду Запорізької області.

ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА України в Запорізькій області із заявою від 26.10.2016 (вх. № 9412 від 28.10.2016) в якій просив провести з ним розрахунок за невикористану додаткову відпустку за 2015 та 2016 роки.

Листом від 11.11.2016 вих. № Г-99/08-05/338 ТУ ДСА України в Запорізькій області повідомило позивача про те, що підстави для виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки окремим категоріям ветеранів війни відсутні.

Позивач, не погоджуючись із висновками ТУ ДСА України в Запорізькій області, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що додаткова відпустка є соціальною, а не щорічною, тому чинним законодавством не передбачена можливість виплати її грошової компенсації працівникові при звільненні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 24 Закону України Про відпустки від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон № 504/96-ВР), у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи АІ групи.

Тобто, за приписами ст. 24 ЗУ «Про відпустки» працівник, що звільняється має право на грошову компенсацію за всі невикористані дні основної щорічної відпустки, працівники, які мають дітей або неповнолітню дитину інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Позивач вважає, що він має право на грошову компенсацію при звільненні за невикористані дні додаткової відпустки, яка надається учасникам бойових дій, матеріали справи не містять доказів, що позивач має декількох (більше одної дитини) неповнолітніх дітей, або дитину інваліда з дитинства підгрупи АІ групи. На думку позивача, його право на компенсацію невикористаної додаткової відпустки прямо передбачено ст. 24 ЗУ «Про відпустки», згідно якої грошовій компенсації підлягають всі невикористані дні щорічної відпустки.

Однак, суд вважає таку позицію позивача у справі необґрунтованою, з огляду на наступне.

Статтею 77-2 Кодексу законів про працю України, пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII ( далі Закон № 3551-XII), та статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР визначено, що учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом № 3551-XII, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Належність певної відпустки до того чи іншого виду (щорічна, соціальна тощо) визначено статтею 4 Закону № 504/96-ВР, а види відпусток, за які при звільненні виплачується компенсація у разі їх невикористання, - статтею 24 зазначеного Закону.

Відповідно до статті 4 Закону № 504/96-ВР, до щорічних відпусток належать: основна відпустка ; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці ; додаткова відпустка за особливий характер праці ; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

14.05.2015 року Закон № 504/96-ВР доповнено статтею 16-2 Додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни, за якою учасникам бойових дій інвалідам війни, статус яких визначений № 3551-XII, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

При цьому вказану статтю віднесено до розділу ІІІ Додаткові відпустки у звязку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях, назву якого доповнили складовою Додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни.

Тобто, додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до щорічних відпусток.

На відміну від щорічної відпустки, додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни надається незалежно від відпрацьованого в році часу, один раз протягом календарного року на підставі заяви працівника та посвідчення учасника бойових дій або інваліда війни. Вона не переноситься (не подовжується) на дні тимчасової непрацездатності працівника чи святкові і неробочі дні, що припали на її період. Право на неї працівник може реалізувати протягом календарного року, конкретний період та черговість її надання визначаються за погодженням між працівником і роботодавцем.

Аналогічні роз'яснення надано Міністерством соціальної політики України в листі від 04.08.2016 № 430/13/116-16.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до щорічних, то не підлягає грошовій компенсації при звільненні, а тому підстав для задоволення позову немає.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі №808/3926/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко