Справа № 203/1511/17
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1511/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Малютіної В.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до в.о. начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дебелої Катерини Петрівни про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що постановою відповідача від 18 квітня 2017 року №11/28-10-46-12-16 позивача, як генерального директора ДП «НВО «ПХЗ», притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.165-1 ч.4 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень за несвоєчасну сплату підприємством нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року в сумі 1308809,35 гривень, граничний термін якого сплив 20 лютого 2017 року, фактично сплачено 03 березня 2017 року. Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою. 07 лютого 2017 року, тобто до граничного терміну - 20 лютого 2017 року, ДП «НВО «ПХЗ» перерахувало в повному обсязі єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року на розрахунковий рахунок, відкритий для платників податків Офісу ВПП ДФС, який до 2017 року був єдиним по Україні. Проте, вже після сплати єдиного внеску підприємство з'ясувало з мережі Інтернет про зміну розрахункового рахунку з 2017 року, в зв'язку із чим 10 лютого 2017 року ДП «НВО «ПХЗ» була направлена заява до Офісу ВПП ДФС з проханням перерахувати з помилкового рахунку сплачений 07 лютого 2017 року єдиний внесок на вірний рахунок відповідача, дана заява була отримана адресатом 13 лютого 2017 року, а перерахунок коштів відбувся лише 03 березня 2017 року. Однак, не враховуючи дану обставину, відповідач виніс у відношенні позивача спірну постанову, притягнувши до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав його необґрунтованості та недоведеності, надала суду письмові заперечення проти позову, пославшись на те, винесення спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем відбулось із дотриманням діючого законодавства, а про зміну реквізитів рахунків для сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платників повідомлено шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному веб-порталі ДФС ще 11 січня 2017 року, що згідно підзаконних нормативно-правових актів вважається належним повідомленням платників податків. (а.с.42-43)

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 06, 07 лютого 2017 року Державне підприємство «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод», генеральним директором якого є позивач, перерахувало на розрахунковий рахунок Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року в повному обсязі. (а.с.16, 18-21)

Разом з тим, 11 січня 2017 року на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України розміщено повідомлення про зміну реквізитів рахунків зі сплати у 2017 році єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які стали окремими для кожного з територіальних органів Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, зокрема для відповідача. (а.с.44-45)

Дізнавшись про зміну рахунків вже після сплати на попередній рахунок органу доходів та зборів єдиний внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року, ДП «НВО «ПХЗ» 10 лютого 2017 року направило на адресу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України заяву із проханням перерахувати помилково сплачені на розрахунковий рахунок Офісу ВПП ДФС кошти єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року на розрахунковий рахунок відповідача, на обліку якого перебуває ДП «НВО «ПХЗ». Дана заява була отримана Офісом ВПП ДФС 13 лютого 2017 року, а перерахунок коштів відбувся лише 03 березня 2017 року. (а.с.16-17, 22, 27-30)

23 березня 2017 року відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Підставою для прийняття такого рішення і застосування до ДП «НВО «ПХЗ» штрафних санкцій стало надходження 03 березня 2017 року на розрахунковий рахунок відповідача єдиного внеску, який сплачено ДП «НВО «ПХЗ» за січень 2017 року. (а.с.23-30)

18 квітня 2017 року відповідачем винесено у відношенні позивача оскаржувану ним постанову №11/28-10-46-12-16 про накладення адміністративного стягнення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.165-1 ч.4 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, а саме у тому, що позивач, будучи генеральним директором ДП «НВО «ПХЗ», вчинив порушення - несвоєчасну сплату нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року у сумі 1308809,35 гривень, який сплачено в повному обсязі 03 березня 2017 року, в той час як граничний термін сплати такого єдиного внеску встановлено законом на 20 лютого 2017 року. (а.с.7)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами КАС України, КУпАП, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Так, згідно ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платником єдиного внеску є роботодавці (підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Нормами ст.ст.9, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Положеннями ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється в порядку, встановленому КУпАП.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Нормою ст.165-1 ч.4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність у виді штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за несплату або несвоєчасну сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.ст.234-2, 283 КУпАП визначено, що органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ст.165-1). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Нормами ст.ст.287, 288 КУпАП передбачена можливість оскарження постанови органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення особою, щодо якої іі винесено, в тому числі в районний в місті суд, яким є Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст.18 КАС України місцевим загальним судам, до яких відносяться і районні в місті суди, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду справи, ґрунтується на тому, що у відповідності до наведених положень законодавства в контексті норм ст.ст.9-11, 245 КУпАП необхідною умовою для визнання особи винною у вчиненні певного адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст.165-1 ч.4 КУпАП, є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу саме даного адміністративного правопорушення. Зокрема, стосовно виниклих між сторонами по даній справі спірних правовідносин, необхідним є встановлення на підставі належних, допустимих та достатніх доказів факту допущення позивачем, як генеральним директором ДП «НВО «ПХЗ», несвоєчасності сплати (03 березня 2017 року при граничному терміні 20 лютого 2017 року) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року (об'єктивна сторона складу правопорушення). При цьому, таке допущення несвоєчасної сплати єдиного внеску має бути вчинено умисно (усвідомлення особою протиправного характеру свого діяння та бажання або свідоме припущення настання наслідків свого протиправного діяння) або ж з необережності (особа передбачала настання негативних наслідків із легковажним розрахунком їх відвернути або не передбачала настання негативних наслідків свого протиправного діяння, хоча могла і повинна була передбачити).

Як достеменно встановлено в судовому засіданні, ДП «НВО «ПХЗ», генеральним директором якого є позивач, 06 та 07 лютого 2017 року, тобто до спливу граничного терміну, встановленого законом на 20 лютого 2017 року, сплатило в повному обсязі єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року. Та ж обставина, що вказана сплата єдиного внеску була здійснена шляхом переказу коштів на казначейський рахунок, закріплений за головним управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, на який єдиний внесок сплачувався всіма великими платниками податків до 2017 року, а не на казначейський рахунок, закріплений за відповідачем як за територіальним органом Офісу ВПП ДФС, в якому обліковується ДП «НВО «ПХЗ», який, рахунок, з'явився лише з 2017 року, за переконанням суду не є підставою для утворення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.165-1 ч.4 КУпАП. Така оцінка судом означених обставин ґрунтується на тому, що ДП «НВО «ПХЗ» дізналось про зміну розрахункового рахунку для сплати єдиного внеску у 2017 році вже після його фактичної сплати в повному обсязі за попереднім розрахунковим рахунком органу доходів і зборів та після цього завчасно, до спливу граничного терміну сплати єдиного внеску, звернулось до Офісу ВПП ДФС, на рахунок якого фактично надійшли кошти, із заявою про перерахунок помилково сплачених коштів на належний розрахунковий рахунок, закріплений за відповідачем. Саме означена обставина і зумовила несвоєчасне надходження на рахунок відповідача сплаченого ДП «НВО «ПХЗ» єдиного внеску за січень 2017 року. Оскільки ж ДП «НВО «ПХЗ», сплачуючи єдиний внесок за січень 2017 року, перерахувало кошти своєчасно та в повному обсязі хоча і на помилковий, але ж на дійсний казначейський рахунок органу доходів і зборів, обґрунтовано вважаючи його належним, оскільки раніше сплачувало кошти на цей же рахунок, а після з'ясування його помилковості своєчасно, до спливу граничного строку сплати єдиного внеску вжило всіх залежних від нього заходів з метою виправлення виниклої ситуації, в суду відсутні будь-які достатні підстави вважати наявним в діянні позивача вини у формі умислу чи необережності на вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, враховуючи вищевикладені обставини сплати ДП «НВО «ПХЗ» єдиного внеску за січень 2017 року в контексті положень ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка пов'язує факт сплати єдиного внеску не з датою зарахування суми єдиного внеску на рахунок органу доходів і зборів, а з датою списання банком суми єдиного внеску з рахунку його платника, а таке списання коштів з рахунку ДП «НВО «ПХЗ» відбулось в повному обсязі та у визначені законом строки все ж таки на існуючий рахунок органу доходів і зборів, суд приходить до цілком логічного висновку, що вчинене позивачем діяння щодо сплати єдиного внеску не містить і ознак об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.165-1 ч.4 КУпАП.

З огляду на наведені судом підстави для задоволення позову суд критично ставиться та не приймає до уваги заперечення відповідача проти позовних вимог, оскільки зміст останніх не ставить під сумнів та не спростовує наведених судом правових висновків, а також з'ясованих в ході розгляду справи обставин сплати ДП «НВО «ПХЗ» єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року, покладених в основу результату розгляду справи.

Відповідно до ст.284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а отже закриття судом провадження в цій адміністративній справі буде свідчити про те, що суд фактично перебере на себе повноваження органу, уповноваженого на це.

В зв'яжу з цим, в задоволенні позовних вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 6, 9, 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст.ст.7, 9-11, 38, 165-1, 234-2, 245, 251, 255, 268, 280, 283, 284,287, 288 КУпАП, ст.ст.18, 70-71, 158-163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 до в.о. начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дебелої Катерини Петрівни про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дебелої Катерини Петрівни від 18 квітня 2017 року №11/28-10-46-12-16 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.165-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.Ю.Казак