Справа № 348/501/17
Суддя: Мужик І.І.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/501/17

23 червня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представників третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ТзДВ «Надвірнянський карєр «Карпати»», філія "Пасічнянський карєр нерудних копалин "Нерудник" Публічного Акціонерного Товариства "Івано-Франківськцемент" про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ТзДВ «Надвірнянський карєр «Карпати»», філія "Пасічнянський карєр нерудних копалин "Нерудник" ПАТ "Івано-Франківськцемент" про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірними та зобов»язати вчинити певні дії.

Представник відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_3 позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Представники третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечили проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи,перевіривши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

У відповідності з вимогами ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та важкими умовами праці, за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058 ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 на підставі наказу №52 від 16.02.1983 року був прийнятий на роботу в «588 Комбінат нерудних копалин» на посаду «машиніст конвеєра».

Наказом №385 від 13.12.1983 року позивач по справі ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв'язку із вступом на навчання.

За період з 17.02.1983 року по 12.12.1983 року позивач по справі ОСОБА_1 працював на посаді «машиніст конвеєра» і виконував роботу на дробильній машині, яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (п. 1 «а» Списку 2 ОСОБА_6 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.56 року).

На підставі наказу №98-к від 25.06.1990 року позивач по справі ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в «Управління технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта» виробничого об'єднання «Ноябрськнафтогаз» на посаду «машиніст паропересувної установки для депарафінізації нафтових та газових свердловин». На підставі наказу №188-к від 04.06.1998 року 08.06.1998 року переведений на посаду «машиніст парогенераторної установки по закачуванню пари в нафтові пласти».

Наказом №204-к від 30.08.1999 року позивач по справі ОСОБА_1 17.07.1999 року звільнений з роботи за власним бажанням.

На підставі наказу №50-к від 16.11.2004 року позивач по справі ОСОБА_1 прийнятий на роботу у ВАТ «Надвірнянський кар'єр» (ТзДВ «Надвірнянський кар'єр-Карпати») на посаду «машиніст бурового верстата по 4-му розряду». На підставі наказу №2-к від 30.01.2007 року звільнений з роботи за власним бажанням.

На підставі наказу №12-к від 16.06.2010 року позивач по справі ОСОБА_1 прийнятий на роботу у ВАТ «Надвірнянський кар'єр» (ТзДВ «Надвірнянський кар'єр-Карпати») на посаду «машиніст конвеєра 3-го розряду». На підставі наказу №1-кп від 26.01.2011 року переведений на посаду «сторож Пасічнянської дільниці» на якій працює по даний час.

Весь стаж роботи позивача по справі ОСОБА_1 в «588 Комбінаті нерудних копалин» з 17.02.1983 року по 12.12.1983 року, в «Управлінні технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта» виробничого об'єднання «Ноябрськнафтогаз» з 25.06.1990 року по 17.07.1999 року, а також у ВАТ «Надвірнянському кар'єрі» з 16.11.2004 року по 30.01.2007 року, та з 26.06.2010 року по 25.01.2011 року підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення (ас.5-9).

У звязку з досягненням 55 - річного віку позивач по справі ОСОБА_1 10.08.2016 року звернувся до Надвірнянського обєднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області для призначення пенсії за віком по Списку №2.

При цьому до заяви позивачем по справі ОСОБА_1 було подано пакет документів про його стаж роботи, заробітну плату та посвідчення про проживання у гірському населеному пункті.

Однак, згідно листа Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 10.11.2016 року №6328/03 позивачу по справі ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгович умовах по Списку №2 у звязку із відсутністю необхідного стажу роботи у шкідливих умовах по Списку №2. (ас.32-33).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Тобто, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, підтвердження шкідливих умов праці впродовж повного робочого дня (не менш ніж 80%), встановленого для даного виробництва, а також проведення атестації робочих місць, у випадку врахування до пільгового стажу періоду роботи після 21.08.1992 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядку підтвердження стажу №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підтвердження свого права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 крім трудової книжки позивач по справі ОСОБА_1 подав до Надвірнянського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області архівну довідку, видану галузевим державним архівом Міністерства Оборони України за №179/1/6218 від 30.06.2016 року (ас.54).

Інших документів позивач по справі ОСОБА_1 надати немає можливості, оскільки на даний час «588 комбінат нерудних копалин» ліквідований, правонаступником якого були Міністерство Оборони України, а потім ПАТ «Івано-Франківськцемент».

З 25.06.1990 року по 17.07.1999 року позивач по справі ОСОБА_1 працював на посадах «машиніст паропересувної установки для депарафінізації нафтових та газових свердловин» і «машиніст парогенераторної установки по закачуванню пари в нафтові пласти» в «Управлінні технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта (правонаступником якого є ВАТ «Газпромнафта-Ноябрськнафтогаз» виробничого об'єднання «Ноябрськнафтогаз»).

Порядком підтвердження стажу №637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Уточнюючою довідкою виданої ВАТ «Газпромнафта-Ноябрськнафтогаз» від 27.03.2015 року за №18/1/1/5637 підтверджується, що з 25.06.1990 року по 17.07.1999 року позивач по справі ОСОБА_1 працював на посадах «машиніст паропересувної установки для депарафінізації нафтових та газових свердловин» і «машиніст парогенераторної установки по закачуванню пари в нафтові пласти», які передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Також, те що позивач по справі ОСОБА_1 працював в «Управлінні технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта» на вказаних посадах підтверджується довідкою про заробітну плату, виданої ВАТ «Газпромнафта-Ноябрськнафтогаз» 15.04.2015 року за №01/01/02-17/3863.

Щодо відмови відповідачем у зарахуванні позивачу по справі ОСОБА_1 стажу по Списку №2, у звязку з відсутністю атестації робочих місць під час роботи в «Управлінні технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта», суд приходить до наступного.

Атестація робочих місць за умовами праці на підприємствах і в організаціях на території України проводиться згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою КМ України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації № 442).

Згідно з вищевказаним Порядком, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації чи установи в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Тобто при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи із шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджено за результатами атестації.

Саме атестаційна комісія підприємства, яка здійснює організаційне, методичне керівництво і контроль за проведенням робіт на всіх етапах атестації, визначає перелік робочих місць, що підлягають атестації.

Отже, працівники зайняті в шкідливих і важких умовах праці того чи іншого підприємства не мають ніякого відношення щодо порядку та термінів проведення атестації робочих місць, а отже відсутність такого документу, не може позбавляти їх конституційного права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки шкідливі умови праці, при зайнятості на посаді, що передбачена Списком №2, чинним на період роботи особи не змінюються, а отже і не зменшується вплив шкідливого фактору виробництва на організм працівника.

Згідно з пунктом 1.4. «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою від 01.09.1992 року № 41 атестація робочих місць передбачає: виявлення на робочому місці шкідливих і небезпечних виробничих факторів та причин їх виникнення; дослідження санітарно-гігієнічних факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; підтвердження права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.

Робоче місце за умовами праці оцінюється з урахуванням впливу на працівників всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, передбачених гігієнічною класифікацією праці (розділ І Карти), сукупних факторів технічного і організаційного рівня умов праці, ступеня ризику пошкодження здоров'я (пункт 6.1. зазначеного вище документу).

У період з 25.06.1990 року по 17.07.1999 року позивач по справі ОСОБА_1 працював в «Управлінні технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта», яке знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).

Частинами 2,3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами сторін, без легалізації.

Трудовим кодексом РФ та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» до 01.07.1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи позивача по справі ОСОБА_1 до 01.07.1997 року слід зарахувати до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця.

Відповідно до пункту 4.4 Порядку до пільгового стажу може бути зарахований період роботи впродовж 5 років до видання наказу про результати атестації.

Щодо відмови відповідача у зарахуванні позивачу по справі ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №2 період роботи у ВАТ «Надвірнянському кар'єрі» з 08.02.2005 року по 16.07.2006 року через несвоєчасне проведення атестації робочих місць, суд приходить до наступного:

Згідно із записами в трудовій книжці позивач по справі ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у ВАТ «Надвірнянський кар'єр» (ТзДВ «Надвірнянський кар'єр-Карпати») на «посаду машиніст бурового верстата по 4-му розряду» на підставі наказу №50-к від 16.11.2004 року. Згідно наказу №2-к від 30.01.2007 року звільнений з роботи за власним бажанням.

Згідно уточнюючої довідки, виданої ТзДВ «Надвірнянський кар'єр-Карпати» 08.07.2016 року за №330 підтверджено, що з 16.11.2004 року по 30.01.2007 року позивач по справі ОСОБА_1 працював на посаді «машиніст бурової установки», яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових.

Наказом від 08.02.2000 року №8 у ВАТ «Надвірнянський кар'єр» вперше проатестовано робочі місця, зокрема, «машиніста бурового верстата» за Списком № 2 (ас.13).

Висновком державної експертизи умов праці від 02.04.2003 року № 836 підтверджено право працівників на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема «машиністи бурового верстата, які зайняті на буро підривних гірничих роботах» (ас.16-19).

Наказом від 07.07.2006 року № 151 у ВАТ «Надвірнянський кар'єр» проатестовано робочі місця, в тому числі «машиніста бурового верстата», який зайнятий на буропідривних гірничих роботах за Списком № 2 (ас.25).

Висновком державної експертизи умов праці від 09.08.2006 року №2553 підтверджено право працівників на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема «машиністів бурового верстата».

В постанові Верховного суду України від 16.09.2014 року вказано, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Позовні вимоги позивача по справі ОСОБА_1 щодо зарахування до його пільгового стажу періоду роботи в «588 Комбінаті нерудних копалин» з 17.02.1983 року по 12.12.1983 року на посаді «машиніст конвеєра», яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах не підлягають до задоволення, оскільки вони безпідставні.

В частині позовних вимог щодо філії «Пасічнянський карєр нерудних копалин «Нерудник» ПАТ «Івано-Франківсьцемент», то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачу по справі ОСОБА_1 філією «Пасічнянський карєр нерудних копалин «Нерудник» ПАТ «Івано-Франківсьцемент» видано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №21 від 17.05.2017 року.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст. 18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 163,167,186,254 КАС України, суд,-

ОСОБА_6:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Зобов'язати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 роботу в «Управлінні технологічного транспорту №6» Нафтогазовидобувного управління «Сутормінськнафта» виробничого об'єднання «Ноябрськнафтогаз» період з 22.08.1992 року по 17.07.1999 року на посадах «машиніст паропересувної установки для депарафінізації нафтових та газових свердловин» і «машиніст парогенераторної установки по закачуванню пари в нафтові пласти», які передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (п.2130200а-13969, п.2130200а-13973 Розділу 12, підрозділу 2а ОСОБА_6 Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року, та ОСОБА_6 Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року); роботу у ВАТ «Надвірнянський кар'єр» в період з 08.02.2005 року по 16.07.2006 року на посаді «машиніст бурової установки», яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Розділ 1, підрозділ «а» робітники кар'єрів. Буропідривні роботи 2010100а-13590 ОСОБА_6 Кабінету Міністрів України №36 від 06.01.2003 року), призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 15.07.2016 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст постанови виготовлено 27.06.2017 року