Справа № 243/4914/17
Суддя: Мірошниченко Л. Є.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-243/264/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

при секретарі Останькович А.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська Донецької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого інспектора РРПП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Словянського міськрайонного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора РРПП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтувавши свої вимоги, тим, що 20.05.2017 року відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки у ній вказано, що він 10.05.2017 року о 12-55 годині, на 676 км а/д Київ-Харків-Довжанський не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, скоївши обгін транспортного засобу, чим порушив п.п. 8.5 ПДР України, додаток 2. Проте, вважає, що 20.05.2017 року він, керуючи транспортним засобом HUNDAY SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, рухався по м. Словянську по вул. Сучасна, та наближаючись до перехрестя, здійснив поворот ліворуч, проїхавши залізничний переїзд, виїхав на трасу Київ-Харків-Довжанський. Перед його транспортним засобом рухався інший грузовий автомобіль, точної марки, моделі автомобіля не памятає. Цей автомобіль почав знижувати швидкість. Позивач, рухаючись позаду автомобіля також почав знижувати швидкість, та коли вже автомобіль знизив швидкість руху менше 30 км на годину та почав зупинятися, позивач подав сигнал світловим покажчиком повороту ліворуч та здійснив обгін. Також зазначив, що інспектор поліції, зупинивши транспортний засіб, не представився, не ознайомив позивача з його правами, не вирішив питання щодо клопотань позивача, також постанова не відповідає вимогам ст.. 283 КУпАП. У звязку з зазначеним, просить суд визнати дії інспектора поліції протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР № 225639.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач старший інспектор РРПП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

20.05.2017 року старшим інспектором РРПП ГУНП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено відносно позивача ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 225639 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. У зазначеній постанові вказано, що водій ОСОБА_1 20.05.2017 року о 12-55 годині, на 676 км а/д Київ-Харків-Довжанський не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, скоївши обгін транспортного засобу, чим порушив п.п. 8.5 ПДР України, додаток 2 (а.с.4).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Адміністративним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1, 2 ст. 70 КАС України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є фактичні дані, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Зі змісту ст. 8 КУпАП слідує, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які вчинили адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження по справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вирішуючи питання про обґрунтованість складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 225639 та факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що події викладені у вказаній постанові мали місце, це підтверджується змістом викладених обставин в описовій частині постанови та доводами позивача з яких вбачається, що він дійсно скоїв обгін транспортного засобу, однак достовірно підтвердити факт того, що транспортний засіб рухався зі швидкістю менше ніж 30 км на годину не зміг.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає в … перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 8.5 Правил дорожнього руху України, дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається зі ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката. Приписи даної статті також дублюються п.5 розділу ІІІ Інструкції.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обовязково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121126, 1271129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися:

1) за місцем вчинення правопорушення;

2) за місцем обліку транспортних засобів;

3) за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам внутрішніх справ (міліції). Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядаються у судовому порядку та працівниками відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 225639 відносно ОСОБА_1 винесена без складення протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення є неправомірною, у звязку з чим підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 17, 18, 69, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 8, 9, 122, 222, 245, 254, 258, 276, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до старшого інспектора РРПП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії старшого інспектора РРПП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 225639.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3