Справа № 826/4800/17
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4800/17 Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

за участю представника позивача - Павлової К.В., представника відповідача - Галуненка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» до Енергетичної митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Енергетичної митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 31.10.2016 № 903080000/2016/000138/1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна», як покупцем, і компанією UAB «NAFTALITA» (Литва), як продавцем, був укладений контракт №02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016 (далі - контракт №02/06/16-NL/TAT), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а останній прийняти в травні - грудні 2016 року нафтопродукти (надалі по тексту - товар). Орієнтовна вартість товару за контрактом становить 500000 доларів США. Умови поставки визначаються відповідно до редакції Інкотермс 2010 року. Зокрема, товар постачається у залізничних цистернах. Датою відвантаження вважається дата штампу на залізничній накладній на станції відправлення, а датою поставки - дата акта приймання-передачі товару. Кількість відвантажених нафтопродуктів фіксується у залізничних накладних. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом переказу грошових коштів у строки та на рахунок, що вказані в комерційному інвойсі продавця. Валюта платежу - долари США. Найменування та кількість товару в конкретній партії, опціон, умови та строки поставки, ціна, форма оплати та вартість кожної узгодженої до поставки партії товару, а також власник товару визначаються відповідними додатковими угодами, які є невід'ємною частиною цього контракту.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 30.06.2016 до контракту № 02/06/16-NL/TAT (з урахуванням змін внесених угодою про зміни № 1 від 29.07.2016), сторонами узгоджено, що предметом поставки є бензин неетильований АІ-92-К5-Євро в кількості 700 тон. Поставка товару здійснюється на умовах DAP Терехівка, країна призначення: Україна, дата поставки - по 31.07.2016. Ціна товару, що постачається за цією додатковою угодою, розуміється як ціна на умовах DAP Терехівка, та встановлюється у доларах США.

Згідно з пп.2.3, 3.1 зазначеної додаткової угоди попередня ціна товару становить 500,47 доларів США за 1 метричну тону, відповідно попередня вартість товару складає 350 329 доларів США. Одночасно в п.2.2 цієї додаткової угоди сторони домовились про визначення остаточної ціни товару за формулою Цо = (Ро + 1), де: Ро - середнє арифметичне із середніх котирувань, що друкуються агентством «Argus Media» у публікаціях «Argus European Product» середня за позицією «Eurobob oxy» під заголовком «Bargest Northwest Europe» за всіма котирувальними днями за період з 01.07.2016. по 31.07.2016 (включно). Оплата у розмірі 100% від попередньо вартості товару, що постачається за додатковою угодою, має бути здійснена покупцем до 15.08.2016.

В подальшому до додаткової угоди №2 від 30.06.2016 сторони підписали доповнення № 1 від 02.08.2016, згідно якого визначили кінцеву ціну товару на умовах DAP Терехівка за формулою Цо = (Ро + 1), а саме в розмірі 442,11 доларів США.

Відповідно до залізничної накладної №01338971 від 27.07.2016 від постачальника (республіканське дочірнє унітарне підприємство «Белорусьнефть-Транс») на адресу отримувача (ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна») 27.07.2016 прибув товар - бензин неетильований АІ-92-К5-Євро, країна походження: Республіка Білорусь, у кількості 223 148 кг.

Представником ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» подані до Енергетичної митниці ДФС України (митний пост «Полтава - енергетичний») попередня та тимчасова електронні митні декларації в режимі імпорт за №903080000/2016/001333 від 23.07.2016 та № 903080000/2016/002080 від 18.10.2016, де зазначалася вартість товару (бензину неетильованого АІ-92-К5-Євро, країна походження: Республіка Білорусь, вагою брутто/нетто 223 148 кг) за такими цінами: спочатку в розмірі 500,47 доларів США згідно попереднього інвойсу № NFT-Р24 від 22.07.2016, а потім у розмірі 442,11 доларів США згідно фінального інвойсу № NFT-66 від 02.08.2016.

З метою завершення процедури митного оформлення товару декларантом позивача подані митному органу митна декларація в режимі імпорту (типу ІМ-40 ДТ) за № 903080000/2016/002080 від 18.10.2016. Заявлена вартість (ціна) товару за цією митною декларацією визначена на рівні 442,11 доларів США за одиницю товару (всього 98 655,96 доларів США за товар вагою 223 148 кг). Митна вартість товару була визначена відповідно до пп.1 п.1 ст.57 МК України («за основним методом»), тобто - за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортовано.

Одночасно з поданням зазначених митних декларацій митному органу були подані товаросупровідні та інші документи, перелік яких вказаний в графі 44 митних декларацій, зокрема: платіжний документ від 13.07.2016р. №б/н; Платіжний документ від 12.07.2016 №б/н; Інвойс №542; Попередній інвойс №CE-GSLN-0578-PR; Кінцевий інвойс №CREDIT NOTE CE-GSLN-0578-CN; Розрахунок ціни 21/07-978 з котируванням Аргус; Кінцевий інвойс №NFT-66; Попередній інвойс №NFT-P24; Контракт №02/06/16-NL/TAT; Додаткова угода до Контракту №02/06/16-NL/TAT; Додаток 1 до Додаткової угоди 2 до Контракту №02/06/16-NL/TAT; Угода про зміну 1 до Контракту №02/06/16-NL/TAT; Угода про Зміну 1 до Додаткової угоди 2 до Контракту №02/06/16-NL/TAT; Договір про надання брокерських послуг №28; Сертифікат відповідності №UA1.201.0031990-16; Декларація про походження товару 3105; Лист №21/07-785; паспорт якості №1560; Декларація країни відправлення №07228/210716/0009580.

Оскільки під час проведення контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товару за митною декларацією №903080000/2016/002080 від 18.10.2016 митний орган встановив, що документи, які були надані до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, а саме: згідно фінального інвойсу № NFT-66 від 26.07.2016 ціна товару складає 442,11 доларів США за тону, а згідно рахунку-фактури №542 від 18.07.2016 ціна товару складає 452,07 євро за тону (що в перерахунку за курсом НБУ на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 497,01 долар США за тону). У зв'язку з цим посадовою особою Митного поста «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС шляхом направлення електронного повідомлення від 18.10.2016 (роздруківка та прінт-скрін якого додані сторонами до матеріалів позову/заперечення) було запропоновано товариству надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

В зв'язку з чим позивачем повторно подано документи, для здійснення митного оформлення, а саме: Контракт №СЕ-N/070716 від 07.07.2016 укладений між CORAL ENERGY PTE LTD і UAB «NAFTALITA»; Додаткову угоду №1 від 07.07.2016 до Контракту №СЕ-N/070716 від 07.07.2016; Лист звернення №21/07-1005/1 від 09.08.2016 до Компанії UAB «NAFTALITA» про надання документів для остаточного оформлення вантажу; Лист звернення №NFT-3-1208 від 12.08.2016 до Компанії CORAL ENERGY PTE LTD про надання документів для остаточного оформлення вантажу; Лист відповідь №08/139 від 06.09.2016 від Компанії UAB «NAFTALITA».

За результатами розгляду 31.10.2016 поданих позивачем документів Митний пост «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС дійшов висновку про не підтвердження наданими для митного оформлення товару заявленої митної вартості в розмірі 442,11 доларів за тону та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №903080000/2016/000138/1 від 31.10.2016, яким відмовив ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» у визнанні митної вартості товарів за першим (основним) методом та відкоригував задекларовану товариством митну вартість товару за ціною 497,11 доларів США за одиницю товару з використанням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів. Зокрема, в графі 33 цього рішення про коригування митної вартості товарів зазначені такі обставини його прийняття: згідно даних, що містяться в рахунку від 18.07.2016 №542 ціна товару складає 452,07 євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 497,14 доларів США за тону), ціна товару є вищою ніж задекларований рівень митної вартості товару. Декларантом визначено митну вартість без врахування цього документу, а тому відповідно до п.1 ч.6 ст.54 МК України декларантом невірно проведений розрахунок митної вартості. Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору не може бути застосований, оскільки відомості не підтверджено документально та відсутні складові кінцевої ціни товару. Митна вартість товару визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі рахунку від 18.07.2016 №542, згідно якого ціна товару складає 452,07 євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 497,14 доларів США за тону).

Того ж дня Митний пост «Полтава-енергетичний» Енергетичної митниці ДФС у зв'язку з прийняттям рішення № 903080000/2016/000138/1 від 31.10.2016 склав картку відмови за № 903080000/2016/00089 в прийнятті митної декларації №903080000/2016/002080 від 18.10.2016.

02.11.2016 товар випущений у вільний обіг з наданням фінансових гарантій за митною декларацією (типу ІМ-40 ДТ) №903080000/2016/002080 в порядку ч.7 ст.55 МК України, у зв'язку з незгодою ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» з рішення про коригування митної вартості.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товару протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані декларантом позивача документи у сукупності дають підстави для висновку про те, що заявлена митна вартість за ціною договору не базувалась на об'єктивних і документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Стаття 53 визначає перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

В силу положень частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Разом з цим, якщо такі документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Колегія суддів зазначає, що повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи, митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі № К/9991/89900/11.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 № 21-127а15.

Однак, в оскаржуваних рішенням Митниця не вказала конкретні обставини, що викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на основі поданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей та не зазначили документи, надання яких може усунути розбіжності.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 2, 3 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 57 МК України встановлено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем при визначенні митної вартості товару було застосовано другорядний метод, оскільки основний метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не міг бути застосований у зв'язку з сумнівам митного органу щодо достовірності відомостей про митну вартість з огляду на те, що надані позивачем під час митного оформлення документи мали розбіжності та неузгодженості.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що після поставки товару, сторони використали погоджену формулу для визначення остаточної ціни та зробили коригування вартості товару, що зафіксовано доповненням № 1 від 02.08.2016 до додаткової угоди №2 від 30.06.2016 до контракту №02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016.

Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу, що та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом.

Автоматизована система з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

При цьому, безліч чинників можуть впливати на формування ціни товару, зокрема, характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, періоди поставки, наявності попиту та пропозиції тощо.

Тому, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано товариством, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів,оскільки законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 №К/800/67953/14.

Позивач надав усі документи, необхідні для митного оформлення товарів, а інформація в ЄАС не може бути підставою для виникнення у митного органу сумніву, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів, що ця інформація була отримана за результатами саме першого методу визначення митної вартості товарів.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.10.2013 № 21-270а13.

На думку колегії суддів, подані позивачем для визначення митної вартості товару документи у повній мірі підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, а тому у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів та винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару в зв'язку з ненаданням всіх додатково витребуваних документів.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, на підставі пункту 3 статті 198, пунктів 3, 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

За приписами підпункту 5 пункту 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати, про що відповідно до вимог ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає у резолютивній частині постанови.

Частинами першою та другою ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №17639 від 02 грудня 2016 року. При подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1760,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 24 травня 2017 року №№6809.

Враховуючи що адміністративний позов є обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнування на утримання Енергетичної митниці ДФС України на користь ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна» документально підтверджені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 травня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» до Енергетичної митниці ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів від 31.10.2016р. № 903080000/2016/000138/1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці ДФС України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 360 (три тисячі триста шістдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Постанову в повному тексті виготовлено 29 червня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.