Справа № 804/3511/17
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 р. Справа № 804/3511/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування актового запису, -
01.06.2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
У судове засідання з`явився представник позивача та підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не зазначив. Проте, надав свої письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких вказав, що оскаржуваний запис про смерть ОСОБА_1 був вчинений на підставі лікарського свідоцтва про смерть (остаточне) № 1256 від 06.06.2015 року, виданого Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне патологоанатомічне бюро». Воно відповідало усім вимогам щодо його форми та завірення. Факт того, що лікарське свідоцтво було в наявності, підтверджується листом Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 13-22/1022 від 21.04.2017 року, яке його отримало разом з другим примірником актового запису. Згодом воно було знищено згідно з актом про знищення первинних облікових документів. За твердженнями відповідача, реєстрація смерті ОСОБА_1 була проведена без паспорта померлого через відсутність такого, що передбачено абз. 3 п. 14 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені наказом № 52/5 від 18.10.2000 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року № 719/4940. Адже ним передбачено, що непередача паспорта померлого не є перешкодою для державної реєстрації смерті. Отже, при реєстрації смерті жодних порушень законодавства з боку відділу не було допущено, та дії відділу були правомірними. Крім того, відповідач вказав на те, що не заперечує проти позовних вимог в частині анулювання актового запису про смерть ОСОБА_1 , якщо в судовому порядку буде встановлено, що лікарське свідоцтво про смерть видано безпідставно.
У відповідності до положень ч. 6 ст. 128 КАС України, з урахуванням неявки представника відповідача, суд ухвалив рішення про подальший розгляд цієї справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цього адміністративного позову, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.06.2015 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесено актовий запис № 584 про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначив відповідач, оскаржуваний запис було вчинено на підставі лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_1 (остаточне) № 1256 від 06.06.2015 року, виданого Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне патологоанатомічне бюро», яке відповідало формі № 106/о, що затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545. Також цей запис було скріплено гербовою печаткою та підписом лікаря, який його видав. За відомостями з листа Головного управління статистики у Дніпропетровській області № 13-22/1022 від 21.04.2017 року, при здійсненні запису про смерть позивача вказане лікарське свідоцтво було в наявності та отримане управлінням разом з другим примірником актового запису, але потім знищене згідно з актом про знищення первинних облікових документів.
Так, судом встановлено, що 05.12.2016 року у відповідь на запит прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області № 01-84-3234 вих.16 від 18.11.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було направлено копію оскаржуваного актового запису № 584 від 13.06.2015 року про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (супровідний лист № 5323/03.1-38), який був вчинений Самарським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Це підтверджується копіями відповідних супровідного листа та актового запису про смерть, наявних в матеріалах справи.
За відомостями з оскаржуваного актового запису, лікарське свідоцтво про смерть (остаточне) № 1256 від 06.06.2015 року Комунального закладу «Дніпропетровське обласне патологоанатомічне бюро» є документом, що підтверджує факт смерті (графа 11).
20.04.2017 року прокурором Новомосковської місцевої прокуратури було направлено запит № 01-84-1789-17 до Головного управління статистики у Дніпропетровській області про надання копії лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_1 . Втім, у відповідь Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області надана відповідь листом № 13-22/1022 від 21.04.2017 року, в якому вказано, що документи, які засвідчують випадки смерті, в тому числі лікарські свідоцтва про смерть є адміністративними даними та відповідно до вимог чинного законодавства опрацьовуються протягом календарного року, а згодом знищуються у встановленому порядку, тому лікарські свідоцтва про смерть за 2015 рік були знищені відповідно до вимог законодавства, про що складено акт про знищення первинних облікових документів № 11 від 06.03.2017 року. А Головне управління статистики у Дніпропетровській області не має можливості надати копію лікарського свідоцтва про смерть, виданого на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, вказаним листом було повідомлено, що другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я, в якому воно було складено.
З урахуванням цього, прокурор направив запит № 01-90-17-89-17 від 28.04.2017 року до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне патологоанатомічне бюро». Останній надав відповідь № 01-94 від 05.05.2017 року про те, що труп ОСОБА_1 на патологоанатомічний розтин до відділень бюро не надходив, лікарське свідоцтво про смерть № 1256 від 06.06.2015 року, яким встановлена смерть ОСОБА_1 , ним не видавалось. Крім того, листом від 05.05.2017 року № 1122 Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» також повідомив прокурора, що труп ОСОБА_1 до моргів не надходив та в журналі реєстрації трупів, що надійшли на розтин з 01.06.2015 року по теперішній час не значиться. Копії усіх вказаних вище запитів та листів містяться в матеріалах справи.
Відтак, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (в редакції, чинній на момент складання оскаржуваного запису), актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 9 вищевказаного Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках.
Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню.
Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
З урахуванням вищевикладеного, встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що актовий запис № 584 від 13.06.2015 року про смерть ОСОБА_1 був безпідставно внесений до реєстру та є протиправним, бо лікарське свідоцтво № 1256 від 06.06.2015 року про смерть позивача не значиться як офіційний документ, не був виданий державною установою, тому не є належним доказом, який підтверджує факт смерті позивача. Отже, під час судового розгляду справи судом було спростовано актовий запис цивільного стану № 584 від 13.06.2015 року про смерть ОСОБА_1 .
Також у своєму позові ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що оскаржуваний актовий запис був вчинений без паспорта, у зв`язку із його відсутністю. Проте, паспорт громадянина України фактично був особисто у неї.
За відомостями з оскаржуваного актового запису, паспорт ОСОБА_1 не здано. З цього приводу листом, копія якого міститься в матеріалах справи, начальник Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Камишова О.В. надала свої пояснення прокурору, в яких зазначила, що реєстрація смерті ОСОБА_1 була проведена без паспорта померлої через його відсутність згідно з абз. 3 п. 14 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, що затверджені наказом № 52/5 від 18.10.2000 року, бо непередача паспорта померлого не є перешкодою для державної реєстрації смерті.
За поясненнями позивача, її паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 27.08.1999 року знаходиться у неї. Крім того, 09.06.2016 року, тобто майже через рік після винесення оскаржуваного актового запису про смерть, вона отримала новий біометричний закордонний паспорт серії НОМЕР_2 . Адже тимчасово проживаючи в республіці Кіпр, часто перетинає кордон України та республіки Кіпр, що підтверджується відмітками в зазначеному біометричному закордонному паспорті при проходженні митного контролю. Крім того, 14.06.2015 року (на наступний день після внесення відомостей до оскаржуваного актового запису про смерть) її особисто було допитано в якості потерпілого, копія протоколу допиту від 14.06.2015 року та копії вищевказаних паспортів містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.
Згідно з п. 7 Правил № 52/5, державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.
Особа, яка звернулася щодо державної реєстрації смерті, повинна пред`явити паспорт або паспортний документ. Відсутність зазначеного документа не є підставою для відмови в державній реєстрації смерті, але про це робиться відповідна відмітка в графі «Для відміток» актового запису про смерть.
Так, у графі 12 актового запису про смерть позивача заявником вказано ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , Солонянським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 31.01.1997 року).
Як вже зазначалось вище, за поясненнями начальника відповідача оскаржуваний актовий запис було вчинено без здачі паспорта померлого громадянина України ( ОСОБА_1 ) через його відсутність, що не є перешкодою для реєстрації факту смерті.
Так, згідно з абз. 5 п. 14 розділу 5 Правил № 52/5, непередача зазначених документів не є перешкодою для державної реєстрації смерті. Орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов`язаний повідомити про державну реєстрацію смерті осіб, документи яких не здані, не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, територіальні підрозділи Державної міграційної служби України за місцезнаходженням відділу державної реєстрації актів цивільного стану та в семиденний строк після проведення такої реєстрації районні (міські) військові комісаріати за останнім місцем проживання призовників і військовозобов`язаних (додаток 23), про що робиться відмітка у графі «Для відміток» актового запису про смерть. У разі, якщо місце проживання померлого призовника або військовозобов`язаного зареєстровано на окупованій території або документально не підтверджено, таке повідомлення надсилається за місцезнаходженням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.
При цьому вищевказаним положенням визначено, що не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов`язаний повідомити про державну реєстрацію смерті осіб, документи яких не здані, територіальні підрозділи Державної міграційної служби України. Натомість, як зазначила позивач та це підтверджується матеріалами справи, майже через рік після внесення оскаржуваного актового запису про її смерть вона отримала новий біометричний паспорт для поїздок за кордон та безперешкодно перетинала український кордон.
Так, з 06.12.2012 року набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відповідно до якого розпочато роботи із запровадження оформлення і видачі паспорта громадянина України, що містить безконтактний електронний носій із біометричними даними власника документа, в регіонах та інфраструктури його функціонування. А з метою запровадження біометричних документів для виїзду за кордон урядом прийнято постанову від 07.05.2014 року № 152 «Про затвердження зразка бланка технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення», відповідно до якої біометричні закордонні паспорти в Україні запроваджуються з 01.01.2015 року. У свою чергу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюють підрозділи міграційної служби. Тож, видача позивачу нового біометричного паспорта для виїзду за кордон та її вільне перетинання кордону було б неможливе у разі наявності у міграційної служби відомостей про її смерть. Адже такі відомості мають повідомляти міграційним службам саме органи державної реєстрації актів цивільного стану.
Крім того, згідно з п. 17 Правил № 52/5, щомісяця, але не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, відділи державної реєстрації актів цивільного стану направляють: територіальним органам Державної фіскальної служби України - повідомлення про громадян, які померли, для зняття з обліку в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (додаток 24), органам праці та соціального захисту населення - повідомлення про громадян, які померли, для зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (додаток 25).
Органи державної реєстрації актів цивільного стану протягом десяти робочих днів з дня державної реєстрації смерті особи подають відповідні відомості територіальним органам Пенсійного фонду України.
Натомість позивач здійснювала активні дії щодо реалізації свого права на життя, не порушуючи встановленого правового порядку в Україні та мала перебувати на обліку в усіх вищевказаних державних органах як правоздатний та дієздатний громадянин України, бо в іншому разі це було б неможливим. Тож, враховуючи, що паспорт ОСОБА_1 як громадянина України був безпосередньо у неї, у зв`язку із чим і не міг бути зданий при внесенні оскаржуваного запису, суд приходить до висновку, що позивач, як на момент вчинення оскаржуваного актового запису про її смерть, так і дотепер, особисто вчиняє ті чи інші дії, пов`язані із її життєдіяльністю. Також слід зазначити і те, що 09.06.2016 року позивач знаходилась на Кіпрі в місті Лімасол, що підтверджується складеним уповноваженою особою афідевітом. Отже, внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян оскаржуваного запису про смерть ОСОБА_1 було безпідставним та цей актовий запис є протиправним, тому підлягає скасуванню та анулюванню.
Так, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено порядок анулювання актового запису цивільного стану, яким передбачено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі, зокрема рішення суду. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Заява про анулювання актового запису цивільного стану подається заінтересованою особою до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника або за місцем зберігання актового запису цивільного стану, який підлягає анулюванню.
Вищевказаній нормі закону кореспондують положення п. 1.4., п. 4.4, п. 4.5. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, якими також передбачено, що анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його складання на підставі рішення суду. Анулювання актових записів цивільного стану на підставі рішення суду проводиться без складання висновку.
Тому, з метою захисту прав позивача на відновлення становища, що існувало до порушення її прав, свобод та інтересів, суд також вважає за необхідне зобов`язати відповідача анулювати актовий запис № 584 від 13.06.2015 року про смерть ОСОБА_1 .
Щодо позовних вимог, заявлених в пунктах 3, 4, 5, то суд не вбачає правових підстав для їх задоволення, з огляду на те, що не може втручатись у дискреційні повноваження державного органу щодо здійснення ним тих чи інших дій, пов`язаних із безпосереднім проведенням анулювання визнаного в судовому порядку протиправним актового запису про смерть.
Крім того, вищевказаними актами чинного законодавства України звернення органів державної реєстрації актів цивільного стану громадян до державних органів, зокрема, Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Управління праці та соціального захисту населення України в Дніпропетровській області, передбачено щодо повідомлення про реєстрацію факта смерті громадянина. Натомість, як зазначалось вище, судом було встановлено, що з моменту внесення оскаржуваного актового запису про смерть, позивач продовжувала здійснювати юридично значущі дії, реалізовувала свої права, виконувала обов`язки як громадянин України, зокрема отримала біометричний закордонний паспорт, перетинала український кордон, сплачувала комунальні платежі тощо, що підтверджується матеріалами справи. При цьому порядок проведення органами державної реєстрації актів цивільного стану громадян анулювання протиправного актового запису визначений окремо.
Так, згідно зі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», одночасно із прийняттям рішення щодо анулювання актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться анулювання актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення анульованого свідоцтва відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неповернення анульованого свідоцтва інформація про його анулювання оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.
У пп. 2.13.2 п. 2.13, п. 2.18, п. 2.29 Правил № 96/5 зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.
Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.
Зміни до паперових носіїв актових записів цивільного стану проводяться шляхом внесення додаткових відомостей у відповідні графи актових записів або закреслення даних у цих записах та внесення нових. Закреслення здійснюється таким чином, щоб можна було прочитати закреслені слова.
На першому та другому примірниках паперового носія актового запису цивільного стану робиться відмітка або проставляється такий штамп.
Суд зазначає, що детальна форма вищевказаного штампу міститься в п. 2. 29 Правил № 96/5, а положення п. 2.28 цих Правил на випадок позивача на поширюються.
Також порядок анулювання актового запису прописаний в розділі IV Правил № 96/5, згідно з яким, відповідач на підставі рішення суду про анулювання протиправного актового запису і зобов`язаний вчиняти дії, пов`язані із здійснення такого анулювання.
З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, викладених у пунктах 3, 4, 5.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 заявила клопотання про зобов`язання відповідача надати протягом 10 днів з дня набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду законної сили звіт про виконання рішення суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Однак, суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання, з огляду на те, що позивач не навела суду достатніх доказів та переконливих аргументів того, чому суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання ним судового рішення.
Тим більше, що у разі невиконання відповідачем у добровільному порядку рішення суду немайнового характеру, що набрало законної сили, позивач може звернутись до органів державної виконавчої служби (державних виконавців) для його примусового виконання відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII. Адже завершальною стадією судового провадження, в рамках якого здійснюється примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження, яке визначене Законом як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Тому, суд не знайшов правових підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень - Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надати суду звіт про виконання судового рішення в розглядуваній адміністративній справі.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що на підставі ст. ст. 87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», з урахуванням задоволеної частини позовних вимог поверненню на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 448,00 грн. (загальна сума сплаченого позивачем судового збору становить 1120,00 грн., усього заявлено п`ять пунктів позовних вимог, з яких два пункти задоволені).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області суму судових витрат у розмірі 448,00 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 20 червня 2017 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник