Справа № 826/8062/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

26 червня 2017 року м. Київ№ 826/8062/17

Суддя Окружного адміністративного суду м.Києва Смолій І.В., при секретарі судового засідання Острович Е.С., розглянувши У судовому засіданні подання

Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків

за участю представників сторін:

від позивача: Шмігель Т.В.

від відповідача: Прокофєва Л.С., Пашкова І.В.

В С Т А Н О В И В:

З поданням до Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Суд розглянувши матеріали подання, заслухавши пояснення представників сторін, прийшов до наступних висновків.

Пункт 2 частини першої статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у прийнятті подання у разі, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2011 року №149/11/13-11, спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт 94.11 статті 94 Податкового кодексу України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Таким чином, на думку суду, спір про право має місце в усіх випадках, коли з наявних матеріалів вбачається, що платник податків, до якого заявлені вимоги подання, заперечує правомірність дій та рішень органів державної податкової служби, які слугують підставою для звернення до суду.

Так, у поданні позивач зазначає, що обставинами, які зумовили звернення до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є не допуск посадових осіб до перевірки на підставі наказу від 22 червня 2017 року №1385 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Державна продовольчо-зерново корпорація України».

У свою чергу рішення про проведення перевірки відповідача прийняте у зв'язку із не наданням підтверджень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу.

Разом з тим, із доданих заявником до подання документів вбачається, що відповідач заперечує правомірність дій позивача щодо направлення письмового запиту про надання інформації та складення його з порушенням пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України про що зазначає у своєму листі від 06.06.2017р. №130-10-2137/2-19/3283

Крім того, суд встановив, що ПАТ «Державна продовольчо-зерново корпорація України» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом, в якому, просить визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 22 червня 2017 року №1385 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Державна продовольчо-зерново корпорація України».

Наведене безперечно свідчить, що між сторонами існує спір про право, що виключає можливість суду розглянути подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2015 року №К/800/43763/14.

У випадку виявлення наявності спору про право після відкриття провадження у справі за відповідним поданням, суд закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі №826/8062/17 за поданням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій