Справа № 819/951/16
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2017 р. м. Київ К/800/36334/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Веденяпіна О.А.

при секретарі судового засідання Бовкуні В.В.

за участю представників сторін: від позивача - Сова О.О., Твердохліб В.Д.,

від відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТ 2015»

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2016

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016

у справі № 819/951/16 (№ 876/7946/16)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТ 2015»

до Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_7

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «АТ 2015» (далі - позивач, ТОВ «АТ 2015») звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ ДФС в Тернопільській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_7 (далі - третя особа, ОСОБА_7.), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.05.2016 № , № .

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2016, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016, у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях та в судовому засіданні проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржувані судові рішення законними, обґрунтованими та прийнятими у відповідності до норм діючого законодавства, а тому просив суд касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 24.03.2016 по 20.04.2016, на підставі пункту 3 статті 345, пункту 1 частини другої статті 351 Митного кодексу України, у зв'язку з виявленням ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи в частині безпідставного застосування пільг при митному оформленні, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій та з урахуванням вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», на виконання наказу ГУ ДФС у Тернопільській області від 23.03.2016 № 270, посадовими особами ГУ ДФС у Тернопільській області було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «АТ 2015» вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг при митному оформленні товару «тютюнова неферментована сировина» за митними деклараціями від 14.01.2016 №500060702/2016/000295 та від 25.01.2016 № 500060702/2016/000695, за результатами якої складено акт від 05.05.2016 № 188/14-07/34255323 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог: - підпункту 213.3.6 пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань із акцизного податку; - пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем 26.05.2016 винесено податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у загальному розмірі 6 679 926,96 грн., з яких 5 343 941,57 грн. - за основним платежем та 1 335 985,39 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по іншим підакцизним товарам іноземного виробництва у загальному розмірі 33 399 634,80 грн., з яких 26 719 707,84 грн. - за основним платежем та 6 679 926,96 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; № , яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 5 343 941,57 грн.; № , яким позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій по іншим підакцизним товарам іноземного виробництва у розмірі 26 719 707,84 грн.

За результатами оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, рішенням ДФС України від 04.08.2016 № 16852/6/99-99-11-03-03-25 частково задоволено скаргу позивача від 07.06.2016 № 85 із доповненнями від 12.07.2016 № б/н, а саме: скасовано податкові повідомлення-рішення від 26.05.2016 № та № , податкові повідомлення-рішення від 26.05.2016 № та № залишено без змін.

Як слідує з акту перевірки від 05.05.2016 № 188/14-07/34255323, підставою для донарахування позивачу зазначених податкових зобов'язань слугували висновки перевіряючих про відсутність у позивача права (підстав) для звільнення (отримання пільг) від сплати акцизного податку при ввезенні на митну територію України та поміщенні у митний режим імпорту товарів за митними деклараціями від 14.01.2016 № 500060702/2016/000295 в сумі 10 957 115,40 грн. та від 25.01.2016 №500060702/2016/000695 в сумі 15 762 592,44 грн.

Суд першої інстанції, рішення якого залишено без змін судом апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем не спростовано встановлені податковим органом під час проведеної перевірки порушення вимог податкового законодавства, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що вказані висновки судів не можна вважати такими, що зроблені на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи.

Згідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У зв'язку із наведеними процесуальними приписами суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у справі.

Судами попередніх інстанції не були враховані приписи частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно, частин четвертої та п'ятої цієї статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Вказані вимоги чинного законодавства зобов'язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин, з метою з'ясування об'єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту. При цьому, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства, суди повинні перевірити відповідність рішення контролюючого органу вимогам, зокрема, принципу обґрунтованості, справедливості та співрозмірності заподіяної платником шкоди державним інтересам та настання відповідальності останнього за такі дії.

В даному випадку висновок про правомірність визначення позивачу податкових зобов'язань у спірних сумах, судами попередніх інстанцій було зроблено без належного дослідження обставин, що слугували підставами для винесення спірних податкових повідомлень-рішень (враховуючи, що прийняття рішення про надання відповідної пільги та визначення належності документів необхідних для митного оформлення товарів є компетенцією саме митних органів), без встановлення наявності обставин порушення позивачем митних правил, як такого, без врахування доводів позивача, з посиланням здебільшого лише на обставини зазначені перевіряючими в акті перевірки.

В матеріалах справи взагалі відсутні докази та матеріали, які б свідчили саме про правомірність рішення відповідача щодо відсутності у позивача права (підстав) для звільнення (отримання пільг) від сплати акцизного податку при ввезенні на митну територію України та поміщенні у митний режим імпорту товарів за митними деклараціями від 14.01.2016 № 500060702/2016/000295 та від 25.01.2016 № 500060702/2016/000695.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що судам слід перевірити обґрунтованість їх висновків в частині визнання факту вчинення позивачем порушень, що слугували підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень у контексті викладеного застосування норм чинного законодавства.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суди обох інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи неповноту дослідження судами обставин справи, що виключає можливість перевірки правильності ухвалених у справі рішень, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТ 2015» - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.10.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2016 у справі 819/951/16 (№ 876/7946/16) - скасувати.

Справу № 819/951/16 (№ 876/7946/16) направити на новий судовий розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) О.А. Веденяпін