Справа № 2-а-6916/11/1470
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2012 р.Справа № 2-а-6916/11/1470

Категорія:10.2.3Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року у справі за позовом Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 5195,26 грн.,

В С Т А Н О В И Л А :

19 вересня 2011 року Доманівський районний центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_2 5 195,26 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року позовна заява була залишена без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Позивачем на вказану ухвалу була подана апеляційна скарга. Апелянт просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт вважає, що перебіг строку звернення до суду за захистом прав та інтересів почався з 20.12.2010 року, так як позивач не повинен був на момент постановки на облік ОСОБА_2 дізнаватися про наявність у нього статусу фізичної особи-підприємця. Даний факт було виявлено лише після звірки баз даних Миколаївської ОСЗ з Єдиним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було надано статус безробітного 24.04.2009 року і з цієї дати йому призначено допомогу по безробіттю.

Доманівським районним центром зайнятості 10.12.2010 року було здійснено запит про видачу довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якої було виявлено, що відповідач з 18.08.2006 року був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, у звязку з чим неправомірно отримував допомогу по безробіттю.

Судом першої інстанції було вірно зазначено, що відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним № 60/62 від 13.02.2009, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у разі, коли подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»має проводитися розслідування шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Обмін інформацією між центрами зайнятості та державними реєстраторами здійснюється згідно з Порядком взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 N 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 N 23-3, постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 N 368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 за N 1523/11803.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинної на час постановлення оскарженої ухвали) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з моменту реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця минуло більше трьох років, а про наявність такого запису в реєстрі позивач мав дізнатися шляхом обміну інформації з державним реєстратором раніше, ніж у 2010 році.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду є необґрунтованим з тих підстав, що позивач не був позбавлений права на оскарження ухвали суду від 10.01.2011 року по справі № 2а-14/11/1470 в апеляційному порядку. Крім того, позивач не зазначив, в звязку з чим позовна заява подана ним повторно лише 19.09.2011 року, тобто більш ніж через шість місяців після винесення ухвали суду від 10.01.2011 року по справі № 2а-14/11/1470.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що ухвала підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Доманівського районного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький