Справа № 803/642/17
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Справа № 803/642/17

Волинський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області (далі - управління Укртрансбезпеки) про визнання протиправним та скасування розрахунку згідно акту від 01.03.2017 року №0040006.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2017 року на автомобільній дорозі Н-17 Іванчі-Луцьк 126 км уповноваженими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області було зупинено для здійснення габаритно-вагового контролю автомобіль марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки LUEBTHEEN, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4

За результатами перевірки було складено акт АС №0040355 та Акт №АС0040006 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.03.2017 pоку до якого було зроблено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким позивачу нараховано 438,48 Євро.

ОСОБА_5 з розрахунком не згідна, вважає його протиправним, оскільки 01.03.2017 року вона особисто не керувала належним їй транспортним засобом DAF, а даний автомобіль відповідно до договору оренди від 30.03.2016 року, що додала до позову, перебуває у фактичному користуванні ТзОВ «Альянс Шуге» на протязі тривалого часу і дане підприємство використовує його в своїй господарській діяльності, тому просила визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 01.03.2017 року №0040006.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 01.03.2017 року №0040006 оскільки автомобіль, що перевірявся, який належить позивачці, нею не використовується, а використовує його ТзОВ «Альянс Шуге» тому дане підприємство і повинно відповідати за вказане порушення.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях позовні вимоги не визнав. Вказав, що оскаржуваний розрахунок сформований у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак просив суд в позові відмовити повністю. Погоджується, що про наявність розрахунку ОСОБА_3 дізналася тільки після ознайомлення з матеріалами в Управлінні Укртрансбезпеки в Рівненській області, тому строк звернення до суду з даним позовом не пропустила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 01.03.2017 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, на підставі наказу Укртрансбезпеки №192 від 24.02.2017 року, яким затверджено щотижневі графіки перевірок з 27.02.2017 року по 05.03.2017 року та відповідно до направлення на перевірку №024242 від 27.02.2017 року, які оглянуті в судовому засіданні, на 126 км а/д Н-17 Львів-Радехів-Луцьк проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та був зупинений транспортний засіб марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки LUEBTHEEN, реєстраційний номер НОМЕР_2, що перевозив вантаж (цукор білий) та належить ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_4

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, було встановлено, що навантаження на здвоєні осі контейнеровоза становить 23,2 т. при нормативно допустимих 18 т., навантаження на здвоєні осі причепа становить 17,35 т. при нормативно допустимих 16 т. Разом з тим повна маса транспортного засобу становила 49,7 т. при максимально дозволеній для такого типу транспортного засобу (контейнеровоз) - 44 т.

На підставі викладеного управлінням Укратрансінспекції 01.03.2017 року складено акт №0040006, яким встановлено фактичну масу автомобіля з причепом 49,7 т. на підставі якого складено розрахунок №2.2 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого позивачу нараховано до сплати 438,48 євро.

На думку суду, представник відповідача довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі розрахунку, з огляду на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.п. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за №879 (зі змінами) «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок №879)

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено п.30 Порядку № 879.

Відповідно до п.3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Розрахунок плати за проїзд від 01.03.2017 року виконаний відповідно до встановленої законодавством формули. Пройдена відстань транспортного засобу була розрахована з пояснень водія, оскільки в ТТН на перевезення цукрової продукції №01-216 від 01.03.2017 року не було вказано пункт відправки і пункт призначення вантажу. Вказані порушення були зафіксовані в акті перевірки серії №АС0040355 від 01.03.2017 року, який підписав водій ОСОБА_4 про що свідчить його власноручний підпис, де він зазначив, що не знав про перевищення вагових параметрів.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд при перевищенні вагових показників є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу.

З копії свідоцтва про повірку, чинного до 04.07.2017 року, вбачається, що засіб вимірювальної техніки - «вага пересувна автомобільна» типу CHEKLODE FREEWEIGH відповідає вимогам ГОСТ 29329-92.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу, здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, та є придатним до застосування.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як встановлено судом, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки LUEBTHEEN, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу, було встановлено, що навантаження на здвоєні осі контейнеровоза становить 23,2 т. при нормативно допустимих 18 т., навантаження на здвоєні осі причепа становить 17,35 т. при нормативно допустимих 16 т. Разом з тим повна маса транспортного засобу становила 49,7 т. при максимально дозволеній для такого типу транспортного засобу (контейнеровоз) - 44 т.

Результати вимірювання вагових параметрів автомобіля підтверджуються чеком зважування від 01.03.2017 року, де вказана марка транспортного засобу та його реєстраційний номер, та наведені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.03.2017 року, складеної посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу.

Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить ОСОБА_3, виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем на переконання суду вірно визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, яка складає 438,48 євро.

З приводу доводів позивача про те, що вона є лише власником транспортного засобу, і даний транспортний засіб на момент габаритно-вагового контролю перебував у фактичному користуванні ТзОВ «Альянс Шуге» згідно з договором оренди від 30.03.2016 року №30/0316 та водій ОСОБА_4, який здійснював перевезення вантажу, перебував у трудових відносинах із вказаним товариством суд зазначає наступне.

Як вбачається з досліджених письмових доказів, між ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Альянс Шуге» 30.03.2016 року укладено договір оренди транспортних засобів №30/0316 та 01.04.2016 року відповідно до акту приймання-передачі позивачем передано транспортний засіб DAF, модель XF 105., 410, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки LUEBTHEEN, модель WA 18-1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За матеріалами перевірки судом встановлено, що про наявність договору оренди №30/0316 від 01.04.2016 року водій ОСОБА_4 інспектора Управління Укртрансбезпеки у Волинській області при проведені контролю не повідомив і такого документа для огляду не надавав, а надав накладну №01-216 від 01.03.2017 року.

Так, з пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається, що водієм ОСОБА_4 при проведенні перевірки надано інспектору товарно-транспортну накладу на перевезення цукрової продукції №01-216 від 01.03.2017 року, фотокопія якої була долучена до письмових заперечень та оглянута судом.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що водій ОСОБА_4 товарно-транспортну накладу №01-216 від 01.03.2017 року при проведенні перевірки не міг надати для перевірки і де вона взялася пояснити не може. При цьому, на пропозицію суду допитати в судовому засіданні в якості свідка водія ОСОБА_4 представник відповідача заперечив, вважаючи такий допит недоцільним.

До показів представника позивача щодо неможливості пред'явлення водієм ОСОБА_4 товарно-транспортної накладної №01-216 від 01.03.2017 року суд відноситься критично, оскільки з оглянутої в судовому засіданні дано фотокопії товарно-транспортної накладної вбачається її №01-216 за якою вантажовідправником є ПП «Європацукор», вантажоодержувачем є ПП «Вільна Україна-Р», перевезення виконувалося водієм ОСОБА_4 транспортним засобом марки ДАФ ВК1258АО та причепом ВК4050ХТ, при цьому графа авто перевізник заповнена не була.

На противагу, позивачем долучено до адміністративного позову зовсім іншу товарно-транспортну накладну №25 від 01.03.2017 року, якої не було під час проведення рейдової перевірки і про її наявність водій будь-де не зазначив.

Згідно даної ТТН вантажовідправником вже є ПП «Вільна Україна-Р», вантажоодержувачем є ТзОВ «Національний цукор» ( місцезнаходження юридичної особи: вул. Князя Володимира, будинок 109, м. Рівне, Рівненська область, 33009), а перевізником - ТзОВ «Альянс Шуге» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Колгоспна, будинок 72, с. Постійне, Костопільський район, Рівненська область, 35050).

ТзОВ «Альянс Шуге» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Колгоспна, будинок 72, с. Постійне, Костопільський район, Рівненська область, 35050), єдиним власником, засновником та керівником товариства з 11.03.2016 року є позивач - ОСОБА_3.

ТзОВ «Національний цукор» ( місцезнаходження юридичної особи: вул. Князя Володимира, будинок 109, м. Рівне, Рівненська область, 33009), серед переліку засновників та учасників товариства також значиться ОСОБА_3.

Крім того, наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року №457 прийнято класифікацію видів економічної діяльності ДК 009:2010. Основний принцип КВЕД полягає в об'єднанні підприємств, що виробляють подібні товари чи послуги або використовують подібні процеси для створення товарів чи послуг (тобто сировину, виробничий процес, методи або технології), у групи.

Основне призначення КВЕД - визначати та кодувати основні та другорядні види економічної діяльності юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців.

Основний вид економічної діяльності - це визначальна ознака у формуванні та стратифікації сукупностей статистичних одиниць для проведення державних статистичних спостережень. Органи державної статистики розраховують основний вид економічної діяльності на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності підприємств за рік.

В структурі класифікації видів економічної діяльності під кодом 77.12 вказано надання в оренду вантажних автомобілів.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 здійснює такі види господарської діяльності за КВЕД: 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду), 52.10 Складське господарство, 52.24 Транспортне оброблення вантажів, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Таким чином, проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_3 такою господарською діяльністю за КВЕД 77.12, як надання в оренду вантажних автомобілів не займається, тому не мала права надавати вказаний вантажний автомобіль в оренду саме як фізична особа-підприємець тобто в межах своєї господарської діяльності.

Тому, ФОП ОСОБА_3 укладаючи вказаний договір оренди, не передбачивши такий вид діяльності у КВЕД, могла діяти лише як фізична особа, однак всупереч вимогам ч. 2 ст. 799 ЦК України, яка встановлює форму договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи, договір оренди не був нотаріально посвідчений.

Аналогічна правова позиція про те що немаючи відповідного КВЕД на перевезення (надання в оренду) юридична особа не може вважатися перевізником в розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» викладена в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду в справі №876/2534/16.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезення, порядок використання засобів транспорту тощо є обов'язковими для власників транспорту.

Абзацом 4 пунктом 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою КМУ №1388 від 07.09.1998р. (далі - Порядок №1388), вказано, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або у документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Однак, під час проведення перевірки, водій ОСОБА_6 не надав інспекторам тимчасовий реєстраційний талон, оформлений на ТзОВ «Альянс Шуге», а пред`явив основні реєстраційні документи, видані на ОСОБА_3. Такий талон не був наданий для огляду в судовому засіданні і представником позивача.

Окрім того, згідно з пунктом 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що водій вживав заходи щодо часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами та скористався наданим йому правом відповідно до п.23 Постанови КМУ №879 від 27.06.2007 року, також матеріали справи не містять доказів, що інспектор заборонив або чинив перешкоди водію скористатись вищезазначеним правом.

Пунктом 28 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки LUEBTHEEN, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває у володінні, користуванні та розпорядженні саме позивача - ОСОБА_3, а тому посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області правомірно складено розрахунок плати за проїзд №2.2 від 01.03.2017 року по вказаному транспортному засобу саме на позивача.

Посилання представника позивача на постанову Рівненського окружного адміністративного суду в справі №817/1798/16 за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансінспекції в Рівненській області про скасування розрахунку, рішення в якій набрало законної сили, як на підставу для винесення аналогічного рішення в даному спорі, суд до уваги не приймає, оскільки в даній справі встановленні інші обставини, які покладені в основу рішення.

Інші твердження представника позивача не спростовують висновків суду зроблених в судовому засіданні.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 26 червня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич