Справа № 185/947/17(2-а/185/122/17)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2017 рокусправа № 185/947/17 2-а/185/122/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Семененка Я.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року у справі № 185/947/17 (2-а/185/122/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (далі позивач) до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні йому з 16.01.2017 року пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, та зобов'язання призначити пенсію за віком з 16.01.2017 року відповідно до ст. 26 з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 05.09.2003 року отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Призначена позивачу пенсія перераховувалася з набранням чинності 1 січня 2004 року Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», і далі, протягом 2004 - 2017 років також було проведено перерахунки відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням комісії при Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій №40 від 18.01.2017 року, позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно за його заявою від 16.01.2017 року, про що повідомлено листом від 18.01.2017 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням та вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні йому з 16.01.2017 року пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, вказав, що позивачем вже реалізовано право на призначення пенсії за віком, а тому зобовязувати відповідача вдруге призначати пенсію за віком у суду не має законних підстав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Позивач, перебуваючи на обліку в управлінні та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В розумінні ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно положень ст.9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ може бути призначена ще й пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 5 вересня 2003 року вже призначена пенсія на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє. Зазначене унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058.

Водночас ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч.2 ст.40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 197, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року у справі №185/947/17 (2-а/185/122/17) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: А.А. Щербак