Справа № 810/1057/17
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року № 810/1057/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Русєва до заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_2, третя особа - головний інспектор будівельного нагляду Інспекційного відділу Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

15 березня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом (з урахуванням уточнень) до заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: головний інспектор будівельного нагляду Інспекційного відділу Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ОСОБА_3 про визнання дій відповідача щодо видачі (підписання) направлення для проведення позапланової перевірки від 16 січня 2017 р. № 17.17/01 (далі - направлення) протиправними (а.с. 46-57).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були відсутні правові підстави для підписання оскаржуваного направлення на перевірку, оскільки після реєстрації права власності на новостворений обєкт нерухомого майна заходи державного архітектурно-будівельного контролю не здійснюються. Стверджував, що прийняття житлового будинку в експлуатацію будівництво в межах домоволодіння позивача не здійснювалося, як само і спорудження нових обєктів, реконструкція, розширення, добудова, реставрація чи ремонт належних на праві власності позивачу обєктів.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване направлення видано на підставі скарги ОСОБА_4, в межах повноважень заступника начальника відповідача та у спосіб, передбачений чинним законодавством (а.с. 66-70).

20 червня 2017 р. представник відповідача подав до суду письмову додаткові пояснення, в яких, з-поміж іншого, просив суд розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження (а.с. 114-115).

Представник позивача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

16 січня 2017 р. заступником директора відповідача було видано направлення для проведення перевірки № 14.17/01 на обєкті: будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська обл.., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Межигірська, 102-а (далі направлення № 14.17/01) (а.с. 77).

У звязку з тим, що позивач вважає протиправними дії відповідача щодо видання направлення № 14.17/01, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 р. № 3038-VI (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 3038-VI), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою КМУ № 698 від 19 серпня 2015р. (далі - Порядок).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - обєкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначає Порядок.

Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 вказаного Порядку нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Як убачається з п. 3 Порядку, основними завданнями нагляду є виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України Про архітектурну діяльність, органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - обєкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності; скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства обєктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів; притягнення посадових осіб обєктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.

Згідно з вимогами п. 14 Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена квартальним планом роботи Держархбудінспекції.

Відповідно до вимог п. 15 названого Порядку підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання обєктом нагляду письмової заяви про проведення перевірки щодо нього;

2) перевірка виконання обєктом нагляду припису головного інспектора будівельного нагляду;

3) обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, обєктом нагляду під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності;

4) письмова вимога правоохоронних органів про проведення перевірки;

5) виявлення за результатами камеральної чи документальної перевірки відомостей про порушення обєктом нагляду вимог законодавства під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності.

Як убачається з п.п. 16, 17 Порядку, позапланова перевірка проводиться на підставі наказу Держархбудінспекції та направлення на проведення перевірки за формою згідно з додатком 1.

Під час проведення позапланової перевірки зясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її проведення.

Позапланова перевірка того самого обєкта нагляду з питань, які були предметом позапланової перевірки, не допускається, крім випадків виявлення недостовірних даних, що надавалися під час такої перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати 15 робочих днів. За обґрунтованим письмовим зверненням головного інспектора будівельного нагляду зазначений строк може бути одноразово продовжений наказом Держархбудінспекції не більше ніж на пять робочих днів.

Відповідно до вимог п.23 вказаного Порядку за результатами планової або позапланової перевірки головний інспектор будівельного нагляду, який проводив перевірку, складає акт перевірки за формою згідно з додатком 4.

Як убачається з п.29 Порядку, у разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення складається протокол про правопорушення за формою, встановленою Мінрегіоном. Разом з протоколом видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - припис) за формою згідно з додатком 5. Припис складається у двох примірниках. Один примірник надається керівнику обєкта нагляду, або його заступнику, або уповноваженій керівником особі, другий залишається у головного інспектора будівельного нагляду, який його видав.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Позивач та його син ОСОБА_5 мають на праві спільної часткової власності житловий будинок загальною площею 153,3 кв.м., розташований за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Межигірська, 102-а, що підтверджується свідоцтвом про право власності серія СТА № 904524 (а.с. 24).

Як вже зазначалося, 16 січня 2017 р. заступником директора відповідача було видано направлення для проведення перевірки № 14.17/01, яким направлено третю особу та головного інспектора будівельного нагляду ОСОБА_6 для здійснення позапланової перевірки на обєкті: будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Межигірська, 102-а. Строк дії направлення з 17 по 23 січня 2017 р. (а.с. 77).

Назване направлення видано на підставі наказу відповідача від 8 вересня 2015 р. № 976 та звернення ОСОБА_4 від 7 грудня 2016 р. (вх. № 40-7071-Л) (а.с. 77).

Згідно з п. 1 наказу від 8 вересня 2015 р. № 976 «Про удосконалення роботи із здійсненням заходів державного архітектурно-будівельного контролю» уповноважено керівників (їх) заступників територіальних органів структурних підрозділів апарату Держархівбудінспекції направляти головних інспекторів будівельного нагляду на проведення планових та позапланових перевірок на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також підписувати направлення на проведення планових та позапланових перевірок, на період до утворення (визначення) відповідних структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад і затвердження акта спільної комісії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень к сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» (а.с. 75-76).

Як убачається зі скарги ОСОБА_4 від 7 грудня 2016 р., вона просила відповідача призначити та провести перевірку будівництва позивача та його сина ОСОБА_5 на предмет відповідності такого будівництва державним будівельним нормам та вимогам чинного законодавства України, що регулюють проведення будівельних робіт (а.с. 72-74).

Зокрема, у своїй скарзі ОСОБА_4 зазначала, що позивачем та його сином ОСОБА_5 на належній їм на праві власності земельній ділянці побудовано господарську будівлю, межі якої фактично проходять «по червоній лінії» земельної ділянки (а.с. 72).

Уповноваженими відповідно до оскаржуваного направлення особами було здійснено вихід на перевірку,за наслідками якої 17 січня 2017 р. було складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на обєкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій (а.с. 78).

У подальшому 21 лютого 2017 р. позивачем було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1-Л-А-2102/1 за порушення позивачем ч. 2 ст. 188-42 КУ пАП, а саме, недопущення посадових осіб до перевірки (а.с. 80).

При вирішенні справи судом враховано, що самі по собі дії відповідача по виданню оскаржуваного направлення на проведення перевірки не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для позивача, оскільки такі дії самі по собі не можуть мати для позивача негативних наслідків.

Водночас, постанова у справі про адміністративне правопорушення № А-2802/1 несе для позивача негативні наслідки у вигляді накладення штрафу.

У судовому засіданні представник позивача стверджував, що названа постанова ними оскаржена до районного суду та перебуває на розгляді.

При вирішенні справи судом також враховано, що згідно з вимогами п. ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до вимог п. 8 ст. 3 КАС України позивача визначено, як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Як убачається з ч. 1 ст. 6 КАС України. кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм убачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

При цьому позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, які саме права, свободи та інтереси позивача було порушено оскаржуваними діями відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, що підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії посадових осіб відповідача щодо видання направлення № 14.17/01.

Крім того, судом враховано, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведене свідчить, що дії заступника директора відповідача по виданню направлення № 14.17/01 вчинені:

- правомірно;

- в межах повноважень;

- у спосіб, встановлений чинним законодавством;

- є способом реалізації наданої йому компетенції в межах архітектурно-будівельного контролю;

- являють собою процес реалізації наданих йому законом функцій.

При вирішенні справи судом не може бути взято до уваги посилання позивача на те, що державна реєстрація права власності на житловий будинок позбавляє права відповідача здійснювати його перевірку на відповідність архітектурно-будівельним нормам, враховуючи таке.

Згідно з свідоцтвом про право власності серія СТА № 904524 у позивача та його сина ОСОБА_5 перебуває у спільній частковій власності житловий будинок загальною площею 153,3 кв.м., розташований за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Межигірська, 102-а (а.с. 24).

Як убачається з технічного паспорту на вказаний житловий будинок, на земельній ділянці знаходиться садовий будинок загальною площею 2140, погріб та підпірна стіна (а.с. 20-21).

Водночас, у скарзі ОСОБА_4 йдеться про будівництво господарської будівлі, межі якої фактично проходять по «червоній лінії» земельної ділянки (а.с. 72).

Наведене свідчить, що саме така інформація була підставою для перевірки вказаних у скарзі порушень, оскільки жодних господарських споруд у технічному паспорті на будинок зазначено не було.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, чого не було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 Кодексу КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що і було зроблено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

20 червня 2017 р. позивач подав до суду клопотання про включення до складу судових витрат витрати за надання правової допомоги та здійснення їх розподілу відповідно до вимог ст. 94 КАС України (а.с. 129-130).

Проте, дане клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як убачається з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.