Справа № 810/959/13-а
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 травня 2016 року Справа № 810/959/13-а

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доБілоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
прозобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про зобов'язання відповідача вилучити з Автоматизованої системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформацію про результати його перевірки, оформлені актом від 08.02.2013 № 7/1701/НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками перевірки, результати якої оформлені актом від 08.02.2013 № 7/1701/НОМЕР_1, контролюючий орган безпідставно здійснив коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача в Автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України".

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що територіальний орган доходів і зборів та його посадові особи, уповноважені на проведення контролюючого заходу, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 06.05.2016, представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Матеріали справи містять клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами (т. 5 а.с. 135-136, 164).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, провулок Береговий, буд. 9) з 18.05.2007 зареєстрований як фізична особа-підприємець (копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 641401 (т. 1 а.с. 16).

На момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на податковому обліку в Рокитнянській міжрайонній державній податковій інспекції Київської області Державної податкової служби, правонаступником якої на час розгляду даної справи є Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що у січні-лютому 2013 року посадовими особами Рокитнянської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2012.

За результатами перевірки Рокитнянською міжрайонною державною податковою інспекцією Київської області Державної податкової служби складено акт від 08.02.2013 № 7/1701/НОМЕР_1, в якому зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що виявилось у формуванні у період з 01.10.2012 по 31.12.2012 податкових зобов'язань та податкового кредиту за правочинами з продажу та купівлі товарів (робіт, послуг), які не створили жодних юридичних наслідків, ними обумовлених.

Як встановлено судом, податкове повідомлення-рішення про зменшення/збільшення суми податкового зобов`язання, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість за наведений вище період контролюючим органом за результатами складання акта від 08.02.2013 № 7/1701/НОМЕР_1 не виносилось.

Водночас, відомості про відповідні суми відхилення між задекларованими показниками податкових зобовязань і податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень-грудень 2012 року були внесені Рокитнянською міжрайонною державною податковою інспекцією Київської області Державної податкової служби до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України (т. 5 а.с. 138-143).

Позивач вважає, що територіальним органом доходів і зборів за відсутності визначених законодавством підстав внесено висновки про нікчемність правочинів, укладених позивачем з його контрагентами, до інформаційних баз, які використовуються контролюючим органом, що призвело до подальшого відображення у цих базах недостовірної інформації про господарську діяльність позивача, його податкові зобов'язання та податковий кредит, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов'язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби.

Відповідно до положень статті 71 Податкового кодексу України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - це комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 цього Кодексу для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Цією ж статтею передбачено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана органу державної податкової служби в установленому законом порядку.

В силу приписів пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, податкова інформація є підставою для прийняття посадовими особами органів державної податкової служби відповідних висновків під час проведення перевірок.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань (пункт 74.2 статті 74 Податкового кодексу України).

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності, суд дійшов висновку, що дії органу доходів і зборів щодо внесення до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України інформації, отриманої внаслідок проведення контролюючого заходу, є лише службовою діяльністю посадових осіб податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій.

Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

У свою чергу інформація, що надійшла за результатами податкового контролю та використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, не може бути виключена з відповідних баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в порядку, встановленому законом.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 № 21-511а14, яка в силу положень статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Крім того, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України під час ухвалення постанов від 03.11.2015 у справі № 826/20761/14 та 10.11.2015 у справі № 814/2094/14 дійшла висновку, що дії контролюючого органу щодо внесення до інформаційної бази змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їх права, оскільки розміщена інформація в цій системі є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що дії податкового органу щодо здійснення контролюючого заходу, результати якого оформлені актом від 08.02.2013 № 7/1701/НОМЕР_1, не визнані протиправними, а інформація, внесена до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за результатом його проведення є лише виконанням територіальним органом доходів і зборів функціонального обов'язку зі здійснення податкового контролю, збору та опрацювання податкової інформації, який, в свою чергу, не породжує правових наслідків для позивача та не порушує його права.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 72, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.