Справа № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 рокусправа № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року у справі № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17)

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивачі) звернулися до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради (далі по тексту - Відповідач), в якому просили:

- визнати відмову Відповідача нарахувати та виплатити Позивачам щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2016 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною та такою, що порушує їх права;

- зобов'язати Відповідача нарахувати та виплатити щорічну одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2016 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_8 як інваліду ІІ групи у сумі 6770 грн., ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, як інвалідам ІІІ групи - у сумі 5422 грн.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.10.2016 р. відкрито провадження по даній справі.

В обґрунтування адміністративного позову Позивачі зазначали, що вони, як учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яким встановлена відповідна група інвалідності мають право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги, у розмірі, визначеному ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, відповідачем, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України, щорічна одноразова грошова допомога виплачена у значно меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року у справі № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.(суддя -Биканов І.Р.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що виплата Відповідачем щорічної одноразової грошової допомоги правомірно була здійснена у відповідності до постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562.

Представник Позивачів - ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року у справі № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17) та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було проігноровано численні рішення Конституційного Суду України, в тому числі, і якими визнавалися неконституційними зміни, внесені до Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, заперечень на апеляційну скаргу до суду не направив.

Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_8 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.5)

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3071, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_8 в березні 2016 року виплачено 120 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.35).

ОСОБА_7 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3072, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_7 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.34).

ОСОБА_6 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3(а.с.10).

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3073, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_6 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.33).

ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3074, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_5 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.32).

ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 (а.с.15).

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3075, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_4 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.31).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 (а.с.17).

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3077, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_2 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.30).

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу та являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалід ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 (а.с.20).

Згідно довідки про доходи про прибутки з 2016 року по 2016 рік від 26.08.2016 р. № 3078, виданої УПСЗН виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_3 в березні 2016 року виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення (а.с.29).

Вважаючи протиправною виплату щорічної допомоги на оздоровлення у вищенаведених розмірах, Позивачі звернулися з позовом до суду, в якому просили визнати такі дії протиправними та зобов'язати здійснити відповідні виплати у розмірах, визначених ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові підстави та порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім'ям у зв'язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення таким особам визначено у статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року (далі по тексту - Закон №796).

Відповідно до ст.48 Закону № 796 (у редакції, що діяла після визнання Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI), щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам ІІІ групи - чотири мінімальних заробітних плат.

Проте, підпунктом 8 пункту 4 Розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року, статтю 48 Закону № 796 викладено у новій редакції, згідно з якою одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям - інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», цей Закон набирає чинності з 01 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру»), який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Отже, починаючи з 01 січня 2015 року, стаття 48 Закону № 796 не містила положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення інвалідам І і ІІ групи - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам ІІІ групи - чотири мінімальних заробітних плат.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать, зокрема, видатки на програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, за яким норми і положення, зокрема ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч.1 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої відповідач здійснив виплату допомоги на оздоровлення Позивачам.

Таким чином, порядок та розміри виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивача у 2015 році на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 562 від 12.07.2005 року. Згідно п. 1 вказаної постанови розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: інвалідам І-ІІ групи - 120 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 грн., інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам - 90 грн., учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, .- 75 грн.

Отже, дії Відповідача щодо нарахування та виплати Позивачам по справі допомоги на оздоровлення відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірними.

Посилання заявника апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення правової позиції, викладеної в окремих думках суддів Конституційного Суду України, колегія суддів визнає безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що у відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України лише висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду України має враховуватись судами при прийнятті рішення, при цьому суд може відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року у справі № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17) у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивачів спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року у справі № 216/4824/16-а(2-а/216/26/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 19 червня 2017 р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова