Справа № 201/6535/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/6535/17
Провадження №2-а/201/237/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Харкова Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 01.05.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.05.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Харкова Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії БР № 697870 від 01.05.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.05.2017р. інспектором винесено оскаржувану постанову, згідно із якою 10.05.2017р. о 15 год. 40 хв., позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, д/н НОМЕР_1 на перехресті вулиці Сумської та проспекту Незалежності м. Харкова не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійсним проїзд прямо зі смуги, яка вказує дозволений рух лише ліворуч, чим порушив вимоги п. 8.4 (ґ) та Правила дорожнього руху, та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив вимоги п. 2.1 (ґ) затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, оскільки постанова винесена на місці вчинення правопорушення, що порушує його права. Тому просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 14.06.2017р. надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАС України. Свій позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач - лейтенанта поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні 14.06.2017р. заперечувала проти задоволення позову, просила в задоволенні позову відмовити, надала письмові заперечення на позов та диск з відеозаписом правопорушення з реєстратора та спілкування з позивачем з нагрудної камери.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувалась Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Водію ОСОБА_1 було розяснено положення ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. На постанові є підпис про отримання її копії.

Враховуючи викладене, посилаючись на вказані норми КУпАП, ст.ст. 49, 51, 69 КАС України, просила відмовити у позові.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши диск, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 01.05.2017р. о 15 год. 40 хв., позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, д/н НОМЕР_1 на перехресті вулиці Сумської та проспекту Незалежності м. Харків не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та здійсним проїзд прямо зі смуги, яка вказує дозволений рух лише ліворуч, чим порушив вимоги п. 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху, та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив вимоги п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.

Дійсно вимоги п. 8.4 (ґ) Правила дорожнього руху передбачають, що Дорожні знаки поділяються на групи: ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних обєктів, територій, де діють спеціальні правила. Зокрема, вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Також вимоги п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху передбачають, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

Втім, суд критично відноситься до доводів інспектора поліції, про те, що постанова та відео в тому числі з нагрудної камери, є безспірними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На оглянутому в судовому засіданні відео з реєстратора в патрульному автомобілі вбачається, що позивач рухався на автомобілі НОМЕР_2 в зустрічному напрямку до патрульного автомобіля відповідача, який і зупинив позивача. Проте на підтвердження наявності знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та руху автомобіля позивача в зоні дії вказаного знаку інспектором не надано жодних доказів, оскільки з наданого відеозапису не можливо встановити наявність та розташування вказаного знаку, тобто ідентифікувати місце порушення правил дорожнього руху.

Також, суд критично ставиться до наданого відповідачем фотознімку перехрестя, оскільки обєктивно встановити, де зроблено вказане фото неможливо, оскільки якість фото не дозволяє визначити найменування вулиць, на яких зроблено вказане фото та дату його виготовлення.

Відповідно до зазначеного, суд не вбачає правових підстав і для правомірності перевірки полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З матеріалів справи також, не вбачається, що під час перевірки полісу інспектор складав протокол щодо порушень ПДР іншими особами та оформлював матеріали дорожньо-транспортних пригод за участю інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що ані постановою ані відео з реєстратора патрульного автомобіля не підтверджується факт порушення позивачем вимог знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах».

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Частиною ч. 3 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, тому не можна погодитися із доводами інспектора УПП, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дають підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», зокрема, відповідного відеозапису, цього правопорушення з можливістю встановити наявність вказаного знаку, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Крім того, відповідно до положень ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015р. у справі №5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Харкова Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 01.05.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 41, 70-71, 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Харкова Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 01.05.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серії БР № 697870 від 01.05.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену інспектором патрульної поліції 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції м. Харкова Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Ткаченко