Справа № 481/591/17
Суддя: Уманська О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/591/17
Провадж.№ 2-а/481/17/2017
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2017 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., розглянувши у скороченому проваджені в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа Миколаївський обласний військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :
24 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у включенні до грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум щомісячної грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільнені з військової служби та індексації, виплачених за період з січня місяця 2014 року по січень місяць 2016 року, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії шляхом включення до складу його грошового забезпечення сум щомісячної грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільнені з військової служби та індексації з 03.01.2016 року, відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісара від 30.03.2017 року № 4/2183 та командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.03.2017 року № 23/фс.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він є пенсіонером та отримує з 03.01.2016 року пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ. Однак, при розрахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно не було включено до складу його грошового забезпечення фактично отримані ним суми щомісячної грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільнені з військової служби і індексація, виплачені за період з січня місяця 2014 року по січень місяць 2016 року, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

05.04.2017 року він звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з письмовою заявою про включення до грошового забезпечення, з якого йому було обчислено пенсію, вищезазначених складових грошового забезпечення та здійснити їй перерахунок і виплату пенсії з моменту її призначення, 03.01.2016 року, подавши при цьому довідки Миколаївського обласного військового комісара від 30.03.2017 року № 4/2183 та командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.03.2017 року № 23/фс. про розмір та виплату йому щомісячної грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільнені з військової служби і індексація.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом від 10 квітня 2017 року № 364-Б-07 відмовило йому у включенні до грошового забезпечення для розрахунку пенсії - щомісячної додаткової грошової винагороди, допомога на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової винагороди за безперервну військову службу та допомога при звільнені з військової служби, та відмовило у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки дані виплати не зазначені в статті 43 Закону України № 2262-ХІІ та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, не носить постійного характеру і не є щомісячною, тому їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Посилаючись на ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, 1,ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, вважає, що відповідач протиправно не врахував фактично отримані ним у складі грошового забезпечення суми матеріальної допомоги на оздоровлення, щомісячної грошової винагороди та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та допомоги при звільнені з військової служби з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

В ухвалі про відкриття скороченого провадження відповідачу роз`яснено, що у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів він може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Однак відповідач не скористався своїм правом та не надав суду жодних письмових заперечень по справі. При цьому заяв про продовження йому такого строку також до суду не надходило, а клопотання відповідача про призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні суддею залишено без задоволення, про що постановлено ухвалу.

Положеннями ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Оцінивши обставини, викладені позивачем у своєму позові, вважаю, що є достатні підстави для прийняття в порядку скороченого провадження законного та обгрунтованого судового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 03 січня 2016 року йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, виходячи з сум грошового забезпечення, до якого включено посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі, надбавка за особливо важливі завдання, та за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, премія. Таким чином, для обчислення пенсії за основу розрахунку бралася суму грошового забезпечення у розмірі 3915,33 грн.

05 квітня 2017 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, допомога на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової винагороди за безперервну військову службу та допомога при звільнені з військової служби, яка була йому нарахована та виплачена за період з 03 січня 2016 року, додавши до цієї заяви довідки Миколаївського обласного військового комісара від 30.03.2017 року № 4/2183 та командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.03.2017 року № 23/фс.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом від 10 квітня 2017 року № 364-Б-07 відмовило позивачу у перерахунку пенсії, оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, грошова винагорода за безперервну військову службу та допомога при звільнені з військової служби не зазначені в статті 43 Закону України № 2262-ХІІ тапункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, не носить постійного характеру і не є щомісячними, тому їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Крім того індексація та одноразова грошова допомога при звільнені зі служби не належать до Переліку додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил, МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, визначеному у додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294.

Крім того одноразова грошова допомога військовослужбовцям при звільненні з військової служби входить до переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою КМУ від 22.12.2010 року № 1170.

Не погодившись з даною відмовою, позивач 24 травня 2017 року звернувся до суду, вважаючи дії відповідача щодо відмови у включенні до грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільнені з військової служби і індексації за період з 03.01.2016 року, протиправними, та просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 03 січня 2016 року шляхом включення до складу його грошового забезпечення сум щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги при звільнені з військової служби і індексації, призначених та виплачених йому за період з січня місяця 2014 року по січень місяць 2016 року, відповідно до довідок Миколаївського обласного військового комісара від 30.03.2017 року № 4/2183 та командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.03.2017 року № 23/фс.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20 грудня 1991 року № 2011-XII(далі - Закон № 2011-XII).

Згідно пунктів 1, 2 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 3, 4 цієї статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною третьою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про №393 від 17.07.1992 року, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом №2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року (далі Постанова № 1294) та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Вказані нормативні акти також регламентують умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідок Миколаївського обласного військового комісара від 30.03.2017 року № 4/2183 та командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.03.2017 року № 23/фс, позивачу були нараховані грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Із зазначених сум за 2014 та 2015 роки проводились утримання єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які, відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналізуючи вище згадані норми, Верховний Суд України в постанові від 10 березня 2015 року (справа № 21-70а15) вказав, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо протиправності дій відповідача в частині не врахування до складу грошового забезпечення позивача, з розміру якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Що стосується щомісячної додаткової грошової винагороди, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», зі змінами, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №161 від 13 березня 2013 року, закріплено питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Пунктом 2 частини 1 зазначеної постанови КМУ встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

На час установлення і початку виплати - 1 жовтня 2010 року - винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489; з наступними змінами; далі - Інструкція), положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

За пунктом 5 Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Таким чином, історичний та нормативний підходи до розуміння положень постанови № 889 у системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону № 2011-ХІІ та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою № 889, має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, тому вона не може бути підставою для перерахунку пенсії військовослужбовцям згідно з частиною третьою статті 63 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У постанові Верховного Суду України від 19 травня 2015 року, справа №21-466а15, Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вказала на те, що вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні статті 9 Закону №2011-XII та постанови № 889 і, зокрема, у своїй постанові від 4 листопада 2014 року (справа № 21-473а14) дійшла висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою № 889 та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 року за № 1194/18489), виданим на виконання постанови № 889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Згідно положень ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, відмовляючи ОСОБА_1 у врахуванні до складу його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих сум щомісячної додаткової грошової винагороди, відповідач діяв відповідно до чинного законодавства України та виключно в межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для проведення відповідачем перерахунку та виплати недоплаченої пенсії, починаючи з дня призначення пенсії 03.01.2016 року, враховуючи наступне.

Відповідно до статей 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено пенсіонеру не більш як за 12 місяців. При цьому, перерахунок пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Враховуючи, що за перерахунком пенсії позивач звернувся 05 квітня 2017 року, надавши до ГУ ПФУ довідку про нараховане грошове забезпечення та додаткові виплати грошового забезпечення, його позовні вимоги підлягають задоволенню з 01 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідач не довів суду правомірності своїх дій та рішень.

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб",Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», керуючись ст. ст.8,9,11,17,71,160-163,183-2,244-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа Миколаївський обласний військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 ), врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отримані позивачем суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні та індексації з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно довідки до довідки Миколаївського обласного військового комісара від 30.03.2017 року № 4/2183 та довідки командира військової частини № НОМЕР_1 від 28.03.2017 року № 23/фс, починаючи з 01.05.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію цієї постанови не пізніше наступного дня після її прийняття надіслати сторонам рекомендованим листом із повідомленням.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: