Справа № 163/312/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5756/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.
суддів: Носа С.П., Яворського І.О.
з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Морева Олексія Геннадійовича про скасування рішення,
в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням від 27.01.2017 по справі № 0099/209181102/17, якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України (Далі МК України).
Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 17.03.2017 адміністративний позов було задоволено повністю.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати України» надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин в України. Тому відрядження позивача у військову частину польова пошта НОМЕР_1 не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили. Крім того, будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин не вивезення ОСОБА_1 транспортного засобу у період з 27.12.2016 по 11.01.2017 не було надано ні до суду, ні до митниці. Тому просить скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17.03.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що 26.11.2016 о 21 год 54 хв громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Устилуг-Зосин» Волинської митниці ДФС на митну територію України був ввезений автомобіль марки «Volkswagen-Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації Республіка Польща), в митному режимі «транзит» на 10 діб (у разі переміщення в зоні одного митного органу - 5 діб).
11.01.2017 на митному посту «Угринів» Львівської митниці ДФС було виявлено перевищення встановленого ст.95 МК України строку перебування транспортного засобу на митній території України, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0099/209181102/17.
27.01.2017 виконуючим обов`язки заступника начальника Львівської митниці ДФС Моревим О.Г. було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0099/209181102/17, якою ОСОБА_1 було визнано винним у порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено штраф у розмірі 8 500 грн. При цьому, вказано, що ОСОБА_1 подав до митного контролю інформаційне повідомлення про неможливість виконання зобов`язання про транзит транспортного засобу та витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_3 .
Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що причина недотримання строку транзиту була достатньо мотивована позивачем, оскільки вибуття позивача у відрядження з 29.11.2016 на 60 діб у військову частину польова пошта НОМЕР_1 виникло незалежно від його волі та беззаперечно і очевидно перешкодило виконанню вимог законодавства щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, а тому дії ОСОБА_2 не були спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного перевищення строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Частиною першою статті 381 цього Кодексу передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.
При цьому, згідно глави 55 розділу ХІІ МК України, поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання, застосування заходів гарантування тощо).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту : для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
З матеріалів справи видно, що пропуск ввезеного ОСОБА_1 автомобіля марки «Volkswagen-Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України, в митному режимі «транзит», на строк, передбачений ст.95 МК України.
У випадку ввезення даного транспортного засобу в іншому режимі ніж транзит, позивач зобов`язаний був письмово задекларувати такий транспортний засіб та виконати інші митні формальності.
Згідно ст.ст.90, 93, 102 МК України та розділу І пункту 4 наказу Держмитслужби України № 1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», автомобіль позивача перебував під митним контролем, а до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, зокрема перебувати у незмінному стані, крім природних змін, не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту, бути доставленим у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.
Відповідно до ч.1 ст.192 цього Кодексу, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012 (далі-Порядок), визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.
Відповідно до п.2 розділу VIII Порядку, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.
Документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили.
Згідно п.3 розділу VIII Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально уповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.
Відповідно до п.5 розділу VIII Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Як було встановлено в суді першої та апеляційної інстанції, 29.11.2016 ОСОБА_1 повідомив митний орган про те, що транспортний засіб не може вивезти за межі митної території України у зв`язку з відрядженням до військової частини полова пошта НОМЕР_1 .
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій службі) № 53 від 29.11.2016, сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 командира відділення взводу управління групи бойового управління було відроджено у військову частину польова пошта НОМЕР_1 смт. Десна на 60 діб з 29.11.2016 по 27.01.2017.
В подальшому, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по строковій службі) № 80 від 27.12.2016, було звільнено сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 командира відділення взводу управління групи бойового управління від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою на 5 діб з 27.12.2016 по 31.12.2016, на підставі довідки лікаря № 142 від 27.12.2016.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що причина недотримання строку транзиту була достатньо мотивована позивачем, оскільки вибуття позивача у відрядження виникло незалежно від його волі та беззаперечно і очевидно перешкодило виконанню вимог законодавства щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України.
Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що за невиконання позивачем як військовослужбовцем наказу начальника та за самовільне залишення військової частини чи місця служби передбачено кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року по справі № 163/312/17 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 23.06.2017.