Справа № 333/2646/17
Суддя: Герасименко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2646/17
Провадження № 2-а/333/148/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Герасименко С.Г.,

при секретарі Уляницькій Д.О.,

за участю представника позивача Марцих Я.О.

представника відповідача Вологжаніної О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду у порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, якій встановлено статус інваліда війни І групи, внаслідок травми (переохолодження), отриманої під час виконання обов`язків військової служби. Проте, при зверненні позивача до відповідача з приводу признанчення і виплати одноразової грошової допомоги, йому було відмовлено та повернуто його документи, на підставі відсутності документу, що підтверджує первинне встановлення інвалідності та документу, що свідчить про причини та осбтавини отриманої травми. Про те, первинно І групу інвалідності у зв`язку із травмою, отриманою під час виконання обов`язків військової служби позивачу встанвлено 10 січн 2014 року. Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольни.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на правомірність дій відповідача при прийнятті спірного рішення, оскільки позивачу 04 серпня 2008 року було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням отриманим під час проходження військової служби, від мав право звернутися до Міністерства оборони України з метою призначення і виплати одноразової грошової допомоги, але не звернувся. Так як, інвалідність І групи встановлено більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, то він не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Заслухавши пояснення представників сторін, які підтвердили зазначені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу встановлено статус інваліда війни І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 19 грудня 2016 року.

Під час виконання обов`язків військової служби позивач отримав травму, а саме: переохолодження, яка пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується витягом з протоколу засідання Центрально-війвськової лікарської комісії № 3131 від 11 грудня 2013 року.

Первинно ІІ групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням ОСОБА_1 встановлено 05 січня 1998 року.

04 серпня 2008 року після надання Постанови Південного оперативного командування № 288 від 27 березня 2001 року обласний МСЕК № 1 встановив позивачу ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.

10 січня 2014 року ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності у зв`язку із травмою, отрманою під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджуєьтся випискою з акта оглядуМСЕК серії 10 ААБ № 496521.

09 березня 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення його документів до Міністерсва оборони України з метою призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.

Міністерство оборони України своїм листом № 248/3/6/1805 від 29 травня 2017 року відмовило у нарахуванні одноразової грошової допомоги та повернуло позивачу його документи без реалізації.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16, пп. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

Згідно з п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Тому розмір одноразової грошової допомоги для ОСОБА_1 складає: 1218 грн. Х 250 = 304500,00 грн. (триста чотири тисячі п`ятсот), 1218 грн. прожитковий мінімум на день встановлення інвалідності.

Пунктом 11 зазначеного Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Судом встановлено, що позивач надав до військового комісаріату усі необхідні документи, передбачені вказаним Порядком, а відтак, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка настала внаслідок поранення та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

При цьому посилання відповідача на те, що позивачем не надано документ, що підтверджує первинне встановлення інвалідності, є необґрунтованими, позивач надав виписку з акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 496521 від 10 січня 2014 року, відповідно якої, йому вперше встановлено І групу інвалідності, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби.

Судом також встановлено, що на підтвердження отриманої травми, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби позивачем надано повний пакет документів.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року встановлено, що «допомога, що не була призначена, призначається и виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги».

Відповідно до п. 3 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

І група інвалідності була встановлена позивачу 10 січня 2014 року, а тому він має право на допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Право на отримання одноразової грошової допомоги, у розумінні Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей", не пов`язується з часом та місцем звільнення з військової служби, а пов`язується із фактом та часом встановлення інвалідності військовослужбовцю, який звільнений з військової служби, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Дана позиція визначена в постановах колегії судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року та 21 квітня 2015 року. Також, суд бере до уваги позицію Вищого адміністративного суду (справа № 2-а-1626/12/1370), відповідно до якої документом, який свідчить про причини та обставини поранення можуть бути будь-які відомості, які свідчать про таке поранення.

Матеріалами справи безспірно підтверджено, що травма позивача пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби та з 10 січня 2014 року позивачу була встановлена І група інвалідності.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат - витрат на правову допомогу.

Згідно ст.ст.87,90 КАС України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2017 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір про надання юридичних послуг № 480. Згідно п.3.1 Договору вартість послуг за цим договором складає суму, передбачену Додатковою угодою.

До Договору додані: акт прийняття грошових коштів за виконання юридичних послуг в сумі 1500 грн., розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та квитанції до ПКО від 12 травня 2017 року на суму 1500 грн..

Суд приймає надані докази як належні і приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати - витрати на правову допомогу, оскільки вони не виходять за розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, на думку Суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, що дають найбільший ефект та виключають повторні звернення громадянина-інваліда війни до суду щодо поновлення порушених прав, які підлягають захисту у цій справі. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, аналізуючи докази позивача та заперечення відповідача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, статтями 9, 11, 69-71, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оброни України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням І групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із настанням І групи інвалідності, внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі: 304500,00 грн. (триста чотири тисячі п`ятсот).

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме 1500 грн. витрати на правову допомогу.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Комунарського районного С.Г. Герасименко
суду м. Запоріжжя