Справа № 810/1479/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року № 810/1479/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Подільському районі), в якому просить стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.11.2016 по 07.04.2017 в розмірі 60872,04 грн.

Позивач просить суд задовольнити адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначила, що на виконання вимог постанови Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №810/3741/16, ОСОБА_1 поновлено на посади начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві. Однак, заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачу не нараховано та не виплачено, що привело до порушення її законних права та інтересів.

До суду від ДПІ у Подільському районі заперечень проти позову, чи заяви про визнання позову, або інших клопотань не надходило.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2016 вирішено розгляд даної адміністративної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

04 листопада 2016 року Державна фіскальна служба України на підставі листа з Головного управління ДФС у м. Києві від 27.10.2016 видано Наказ №3565-о про припинення державної служби та звільнення з посади начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управлінні ДФС у м. Києві ОСОБА_1, у зв'язку з нез'явленням її на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасового непрацездатності, відповідно до частини другої статті 87 Закону України "Про державну службу" (далі - Наказ №3565-о).

Позивач не погодившись з прийнятим Наказом №3565-о, звернулась до суду з позовною заявою про визнання не законним та скасування зазначеного наказу.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №810/3741/16 задоволено позов позивача, щодо визнання Наказу №3565-о незаконним та зобов'язано ДФС України поновити ОСОБА_1 на робочому місці.

07 березня 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд виніс ухвалу про залишення апеляційної скарги Державної фіскальної служби України без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду 13.12.2016 - без змін.

07 квітня 2017 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС У м. Києві, однак заробітну плату за час вимушеного прогулу не нараховано, у зв'язку з чим позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Частиною другою статті 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше, як за один рік.

Згідно із частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які б участь у справі.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №810/3741/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017, задоволено позов позивача, щодо визнання Наказу №3565-о незаконним та зобов'язання ДФС України поновити на робочому місці позивача, то період з 04.11.2016 по 07.04.01 є вимушеним прогулом ОСОБА_1

У постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) Верховний Суд України зазначив, що при винесенні рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд визначає середній заробіток за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого середнього заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМУ від 08.02.95 №100 (далі - Порядок №100).

Ураховуючи, що а ні постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2016, а ні ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 не прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати, без виключення сум відрахувань на податки, аліменти.

У пункті 6 Постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.99 №13 Пленум Верховного Суду України зазначив: "справляння та сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів" в розрахунку в своєму рішенні, з якого суд виходить при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Частиною першою пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою ДПІ у Подільському районі від 08.11.2016 №6635/ти/26-26-05-34, сума останнього грошового забезпечення ОСОБА_1 складає 25926,98 грн., (вересень - 22 робочих днів + жовтень - 20 робочих днів + листопад 4 робочих дня = 46 - кількість робочих днів за два останні місяці). Таким чином, поділивши заробітну плату 25926,98 грн. на кількість робочих днів, а саме 46 днів, виходить середньоденна заробітна плата позивача становить 563,63 грн.

Судом встановлено, що загальна кількість робочих днів за період з 04.11.2016 по 07.04.2017 становить 108 днів. Середньоденну заробітну плату необхідно помножити на кількість робочих днів вимушеного прогулу (563,63 грн. - середньоденна заробітна плата Х 108 - кількість робочих днів за час вимушеного прогулу = 60872,04 грн.). Таким чином, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 60872,04 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Ураховуючи те, що в листопаді 2016 року було 19 робочих днів, а середньоденна заробітна плата позивача становить 563,63 грн., отже, розмір виплат заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць становить 10708,97 грн. (19 - кількість робочих днів Х 563,63 грн. - середньоденна заробітна плата).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39467012) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.11.2016 по 07.04.2017 в розмірі 60872 (шістдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 04 коп.

Допустити негайне виконання постанови в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10708 (десять тисяч сімсот вісім) грн. 97 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.