Справа № 821/646/17
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/646/17

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук'янчук О.В.

ОСОБА_1

в звязку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Херсонське ОВФСЗІ) звернулося до суду з адміністративним позовом до приватного акціонерного товариства (далі ПАТ) "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 44 450,30 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 124,46 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем не виконано у 2016 році встановленого ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" нормативу створення робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 20 цього Закону, та відповідної пені.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідачем щомісяця подавалися звіти про наявність вакансій до Каланчацького районного центру зайнятості (далі Каланчацький РЦЗ), однак центр зайнятості не скеровував підприємству інвалідів для працевлаштування, а також подавав запити до Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області та до Управління соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області (далі УСЗН Каланчацької РДА) про повідомлення товариству щодо звернення інвалідів з питань працевлаштування. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року адміністративний позов Херсонського ОВФСЗІ до ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в розмірі 44 574,76 грн. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Херсонського ОВФСЗІ ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Херсонського ОВФСЗІ, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" відноситься до суб'єктів господарювання, яким відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлюється норматив робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

Відповідачем 20 лютого 2017 року подано до Херсонського ОВФСЗІ Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (форма №10-ПІ), відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 167 осіб, з них:

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 6 осіб;

- кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві відповідача на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" 7 осіб;

- фонд оплати праці штатних працівників 7 423 200 грн.

Враховуючи, що відповідач не забезпечив зайняття одного робочого місця для працевлаштування інвалідів в 2016 році до нього застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі середньорічної заробітної плати штатного працівника за кожне місце, тобто 44 450,30 грн. На суму боргу нарахована пеня за період прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій з 19 квітня 2017 року по 25 квітня 2017 року в розмірі 124,46 грн.

06 березня 2017 року на адресу відповідача направлено лист №03-01-08/1771 про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів у 2016 році в розмірі 44 450,30 грн.

20 березня 2017 року на адресу Каланчацького РЦЗ позивач наплавив лист №01-10/89, в якому просив надати інформацію відносно ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів".

24 березня 2017 року Каланацький РЦЗ листом "Про наявність вакансій для інвалідів по ПРАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" №11-02-166/0-16 повідомив, що відповідач інформував центр зайнятості про створення робочих місць, шляхом надання звітності форми 3-ПН, в інформації про попит на робочу силу (вакансії) вказувалась одна посада технік-лаборант, атестоване робоче місце для інваліда ІІІ групи, також повідомлено позивача, що в 2016 році громадянам, які мали інвалідність по даному населеному пункту направлення на заявлені вакансії не надавались, враховуючи рекомендації МСЕК. Всього із жителів смт. Мирне, які мали інвалідність, в 2016 році перебувало на обліку 4 чоловіка, з яких електромонтер, електрозварник, кухар та один чоловік без спеціальності.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у 2016 році відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів для створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а отже, виконані обов'язки, покладені на нього ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

В апеляційній скарзі Херсонського ОВФСЗІ вказується, що звернення до органів працевлаштування та надання звітності про наявність вакансій для інвалідів не можна вважати належним виконанням нормативу працевлаштування інвалідів.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів; самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону (ч.2 та 3 ст. 19 цього Закону).

Частинам 9 та 10 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, судова колегія приходить до висновку, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

За таких обставин, довід апелянта про те, що звернення до органів працевлаштування та надання звітності про наявність вакансій для інвалідів не можна вважати належним виконанням нормативу працевлаштування інвалідів, є необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч.2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

Судами встановлено, що відповідач кожного місяця впродовж 2016 року подавав звітність за формою №3-ПН до Каланчацького РЦЗ, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи звітів, в яких ПАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" зазначалося про наявність відкритої вакансії для інвалідів, втім, жодного направлення на працевлаштування інвалідів від органів державної служби зайнятості до Товариства не надходило (підтверджується листами Каланчацького РЦЗ).

Таким чином, відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 6 робочих місця, та, відповідно, безпосереднього працевлаштування інвалідів на вказані робочі місця, упродовж року інформував центр зайнятості про наявні вакансії, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 квітня 2013 року по справі №21-81а13.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук'янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.