Справа № 638/8481/15-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 р. Справа № 638/8481/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Котляр Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2017р. по справі № 638/8481/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова неправомірними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова відновити виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 1300,66 грн., починаючи з травня 2015 р.;

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1255,04 грн., утримані внаслідок зменшення розміру пенсії за період січень 2014 - квітень 2015 р.

На обґрунтування позову зазначив, що в грудні 2013 р. розмір його пенсії складав 1300,66 грн., а в січні 2014 р. УПФУ в Дзержинському районі м. Харкові зменшило розмір пенсії до 875,35 грн. Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова листом від 23.12.2013 р. №20050 повідомило його, що у зв'язку з виявленням факту зайняття підприємницькою діяльністю, переотримана сума пенсії у розмірі 3969,82 грн. буде утримана відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова скасовано рішення управління від 28.11.2013 р., вирішено припинити стягнення суми переплати і повернути утримані кошти ОСОБА_1

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2017 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1255,04 грн., недоплачені внаслідок перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру за період січень 2014 р. - квітень 2015 р.

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 01.12.2013 р.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову , якою відмовити в задоволенні позову.

Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є , на його переконання, підставою для скасування судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 17.08.2007 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова (правонаступником якого є Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова).

Відповідно до довідки №512 від 26.11.2013 р., ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 05.01.1999 р.

Сторонами у справі не заперечується, що розпорядженням № 179546 від 28.11.2013 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова було проведено плановий перерахунок пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру та розмір пенсії після проведеного перерахунку склав 1300, 66 грн.

28.11.2013 р. Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова прийняло рішення у формі протоколу про утримання з ОСОБА_1 переотриману пенсію у зв'язку з працевлаштуванням (а.с. 46).

Листом від 23.12.2013 р. за вих. № 20050-02/2 управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова повідомило ОСОБА_1, що у зв'язку з виявленням факту зайняття підприємницькою діяльністю, переотримана сума пенсії у розмірі 3969,92 грн. буде утримана, відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 20% від щомісячного розміру пенсії (а.с. 9).

18.07.2014 р. управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова прийнято рішення, відповідно до якого підстав для утримання суми переплати з пенсії не має. Рішення управління від 28.11.2013 р. скасовано. Припинено утримання суми переплати, а утримані кошти вирішено повернути ОСОБА_1 згідно листа УПФУ № 9420-02/20 від 11.07.2014 р. Крім того, в рішенні зазначено, що при опрацюванні даних про звільнення з роботи, які пенсіонер надав 26.11.2009 р., до пенсійної справи не було залучено відповідну довідку органів податкової служби про реєстрацію платника, як фізичної особи - підприємця (а.с. 47).

Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця № 04-13-10/2258 від 21.03.2014 р. внесено запис №3157318 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (а.с. 48).

Згідно з розпорядженням № 179546 від 04.12.2014 р. позивачу з 21.03.2014 р. було перераховано пенсію як непрацюючому пенсіонеру та встановлено пенсію у розмірі 1222,22 грн. (а.с. 49).

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії з 1300,66 грн., яка була встановлена з 28.11.2013 р. до 1222,22 грн. (щомісяця - на загальну суму 78,44 грн.), позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивачу як працюючому пенсіонеру, відповідачем зроблений безпідставно.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 195 КАС України, слід зазначити наступне.

Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі - Закону №1788-ХІІ).

Так, за правилами ч.1 ст.50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною першою статті 103 Закону №1788-ХІІ визначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 р. № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 р. за № 374/7695 (далі - Порядок № 6-4).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 6-4 повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону № 1058-ІV та Порядку № 6-4 вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Під час розгляду справи встановлено, що 18.07.2014 р. управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова прийнято рішення, відповідно до якого підстав для утримання суми переплати з пенсії не має, рішення управління від 28.11.2013 р. скасовано та припинено утримання суми переплати, а утримані кошти вирішено повернути ОСОБА_1 згідно листа УПФУ № 9420-02/20 від 11.07.2014 р. (а.с. 47).

Відповідно до п. 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р., документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

Таким чином, відповідач мав бути проінформований про здійснення підприємницької діяльності позивачем ще на час призначення пенсії, а тому переплата пенсії позивачу не була пов'язана зі зловживаннями з боку пенсіонера.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави, передбачені частиною першою статті 50 Закону №1058-IV для відрахування з пенсії позивача надміру виплаченої пенсії.

Відповідно до пункту 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Страхувальниками згідно з пунктом 1 статті 14 Закону №1058-IV є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частиною першою статті 19 Закону №1058-IV встановлено, що страхові внески до солідарної системи нараховуються для роботодавця, зокрема, на виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на час призначення пенсії був зареєстрований як фізична-особа підприємець, про що було відомо органу Пенсійного фонду, що відповідно і стало причиною для скасування рішення управління від 28.11.2013 р. за відсутності зловживань з боку позивача.

Колегія суддів зауважує, що спірним у вказаній справі є правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо зменшення розміру пенсії позивача з 1300,66 грн. до 1222,22 грн. за рахунок припинення виплати індексації та зменшення загального розміру підвищення до пенсії на загальну суму 78,44 грн. через проведення перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру після скасування рішення УПФУ про утримання переплати з пенсії ОСОБА_1

Доводи апелянта про те, що індексація пенсії в розмірі 54.00 грн., яка була нарахована, як не працюючому пенсіонеру, з урахуванням проведеного перерахунку, на теперішній час правомірно не нараховується з доплатою до прожиткового мінімуму відповідно до п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 та що підвищення згідно зі ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (20% росту з/п), яке складало 64,57 грн. після перерахунку пенсії позивача зменшилося та складає 40,13 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на таке.

З матеріалів справи убачається, що розпорядженням № 179546 від 28.11.2013 р. управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснено плановий перерахунок пенсії позивачу (як непрацюючому), сума пенсії після перерахунку стала складати 1300,66 грн. : коефіцієнт стажу - 0,41583 - 499 міс.; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності - 1,354 - 0,56138; розмір пенсії за віком - 831,82 грн.; доплата до прожиткового мінімуму (949,00) - 117,18 грн. ; доплата за понаднормовий стаж (від пенсії 831,82*16%) - 133,09 грн. (за 16 років) Загальний розмір пенсії за віком - 1082,09 грн.; загальний розмір підвищення (20% росту з/п /ст.42 ЗУ) - 64,57 грн.; розмір пенсії - 1146,66 грн.; доплата (постанова КМУ № 327 від 23.04.2012 р.) - 100,00 грн.; індексація - 54,00 грн.

Оскільки в 2013 році в ході проведення планових перевірок пенсіонерів було встановлено, що ОСОБА_1 з 05.01.1999 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, управлінням здійснений перерахунок пенсії позивача, як працюючому пенсіонеру та розмір пенсії з 25.11.2009 р. склав 923,50 грн.: коефіцієнт стажу - 0,41583 - 499 міс.; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності - 1,354 - 0,56138; розмір пенсії за віком 831,82 грн.; доплата за понаднормовий стаж - 91,68 грн. (за 16 років); Загальний розмір пенсії за віком 923,50 грн.; з 01.01.2010 року - 943,02 грн., з 01.12.2010 року - 949,26 грн., з 01.01.2011 року - 951,82 грн., з 01.12.2011 року - 965,24 грн.; з 01.03.2012 року 994,19 грн., з 01.05.2012 року - 1094,19 грн., з 01.12.2013 року розмір пенсії позивача (як працюючого) складає - 1094,19 грн., а саме: коефіцієнт стажу - 0,41583 - 499 міс.; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності - 1,354 - 0,56138 Розмір пенсії за віком - 831,82 грн.; доплата за понаднормовий стаж (від прожиткового мінімуму 764,00*16%) - 122,24 грн. (за 16 років); загальний розмір пенсії за віком - 954,06 грн.; загальний розмір підвищення (20% росту з/п /ст.42 ЗУ) на 01.03.11р. - 11.18 грн.; розмір пенсії - 965,24 грн.; загальний розмір підвищення (20% росту з/п /ст.42 ЗУ) на 01.03.12р.- 28,95 грн.; розмір пенсії за віком - 994,19 грн.; доплата (постанова КМУ № 327 від 23.04.2012 р.) - 100,00 грн.

Управлінням проведено перерахунок пенсії позивачу, як не працюючому, розмір пенсії склав - 1222,22 грн., а саме: коефіцієнт стажу - 0,41583 - 499 міс.; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,56138 Розмір пенсії за віком - 831,82; доплата до прожиткового мінімуму (949,00) -117,18; доплата за понаднормовий стаж - 133,09 ( а 16 років); загальний розмір пенсії - 1082,09; загальний розмір підвищення (20% росту з /п / ст. 42 ЗУ) -11,18; загальний розмір підвищення (20% росту з/п / ст. 42 ЗУ) - 28.95; розмір пенсії - 1122,22 грн.; доплата (постанова КМУ № 327 від 23.04.2012 р.) - 100,00.

Під час розгляду справи встановлено, що після встановлення факту зайняття позивача підприємницькою діяльністю в період з 05.01.1999 р. по 21.03.2014 р., було проведено перерахунок пенсії, і всі підвищення пенсії та надбавки, які позивач отримував, були перераховані, таким чином, підвищення згідно зі ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (20% росту з/п) складало 64,57 грн., після перерахунку пенсії позивача - 40,13 грн.

Правове регулювання щодо проведення індексації визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції Закону від 06.02.2003 р. № 491-IV) ( далі - Закон № 491-IV) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно зі ст. 6 Закону № 491-IV у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів у тому числі пенсій. Перегляд зазначених у ч. 1 цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини/, індексу споживчих цін.

Згідно з п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Під час розгляду справи встановлено, що після проведення перерахунку пенсії позивача як працюючого пенсіонера за період з 05.01.1999 р. по 21.03.2014 р., індексація пенсії в розмірі 54,00 грн., яка була нарахована йому як не працюючому пенсіонеру, з урахуванням проведеного перерахунку, не нараховується відповідно до п.5 Порядку № 1078. Крім того, перераховано підвищення пенсії відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (20% росту з/п), яке складало 64,57 грн. після перерахунку пенсії позивача зменшилося та склало 40,13 грн.

Враховуючи, що рішення управління від 28.11.2013 р. , яким стягнуто переплату з пенсії позивача як працюючого пенсіонера, скасовано рішенням Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова від 18.07.2014 р., колегія суддів дійшла висновку, що право позивача на підвищення пенсії, яке він отримав під час планового проведення перерахунку пенсії з листопада 2013 року має бути відновлено, та виплата пенсії ОСОБА_1 за спірний період має відбуватися в розмірі не менше від встановленого під час проведення планового перерахунку пенсії 28.11.2013 р. в розмірі 1300,66 грн.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 01.12.2013 р. колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ч.2 с т. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму №14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Принцип диспозитивності покладає на суд обов'язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду.

Разом з тим, суд першої інстанції при прийнятті постанови про зобов'язання пенсійного органу перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 01.12.2013 р., вийшов за межі позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки предметом спору, зокрема, є поновлення виплати пенсії позивачу в розмірі 1300,66 грн., починаючи з травня 2015 р.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про зобов'язання Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 01.12.2013 р., у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 1300,66 грн., починаючи з травня 2015 р.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 1255,04 грн., недоплачених внаслідок перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру за період січень 2014 р. - квітень 2015 р., колегія суддів зазначає наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Проте, такий спосіб захисту може бути застосований лише тоді, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії, з урахуванням встановлених судом обставин.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що необхідним способом захисту прав позивача буде зобов'язання Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1255,04 грн., утримані внаслідок зменшення розміру пенсії за період з січня 2014 р. по квітень 2015 р. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині стягнення з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1255,04 грн., недоплачені внаслідок перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру за період січень 2014 р. - квітень 2015 р. та зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 01.12.2013 р. не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позову.

В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати по справі не підлягають розподілу в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2017р. по справі № 638/8481/15-а скасувати в частині стягнення з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1255,04 грн., недоплачені внаслідок перерахунку пенсії як працюючому пенсіонеру за період січень 2014 р. - квітень 2015 р. та зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 01.12.2013 р.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1255,04 грн., утримані внаслідок зменшення розміру пенсії за період з січня 2014 р. по квітень 2015 р.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 1300,66 грн., починаючи з травня 2015 р. , а в іншій частині позову - відмовити.

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2017 р. по справі №638/8481/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Бартош Н.С. Русанова В.Б.
Повний текст постанови виготовлений 22.06.2017 р.