Справа № 2-а/1522/6843/11
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2012-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2012 р.Справа № 2-а/1522/6843/11

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Нікітіна С.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційні скарги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2011р. ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, УПФУ в Приморському районі м.Одеси про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни І групи у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком за 2010-2011р.р.; зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної пенсії у розмірі 21424,6 грн. за період з 01.08.2010р. по жовтень 2011р.; стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що він, як інвалід війни І групи, на підставі ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»має право на отримання щорічної грошової допомоги до пятого травня в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, однак у 2010-2011р.р. зазначена допомога була нарахована та виплачена у значно меншому розмірі. Поряд з цим, на думку позивача, відповідачі незаконно з 01.08.2010р. недоплачують щомісячну пенсію, яка у відповідності до постанови КМУ №656 від 28.07.2010р., повинна складати не менш ніж 240% прожиткового мінімуму щомісячно, а у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, проводиться перерахунок вказаної допомоги виходячи з розміру прожиткового мінімуму. Як наслідок, за період з 01.08.2010р. до жовтня 2011р. заборгованість по сплаті щомісячної пенсії становить 21424,6 грн. Зазначив, що бездіяльність відповідачів завдала йому моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 1000 грн.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 22.12.2011р. позов задоволено частково. Зобовязано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити дії щодо перерахунку ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги за 2010-2011 роки та виплатити не отриману ОСОБА_2 частину щорічної разової грошової допомоги, передбачену ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, визначеного законом, виходячи з розміру на момент виникнення права на виплату, з урахуванням проведених виплат. Зобовязано УПФУ в Приморському районі м.Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної пенсії, як інваліду війни І групи, відповідно до постанови КМУ №656 від 28.07.2010р. «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни й учасникам бойових дій»у звязку зі змінами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та відповідно до положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про Державний бюджет України на 2011 рік»за період з 01.08.2010р. по 01.10.2011р., з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради та УПФУ в Приморському районі м.Одеси звернулися з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просять скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В своїй скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради зазначає, що ОСОБА_2 в строки, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у 2010-2011р.р. було виплачено як інваліду війни, щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі, встановленому постановами КМУ від 07.04.2010р. №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань», та від 04.04.2011р. №341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань»які є чинними та неконституційними не визнані. Також, УПФУ в Приморському районі м.Одеси зазначило, що підстав для виплати та перерахунку пенсії позивачу з 01.08.2010р. немає, оскільки відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»пенсія виплачується позивачу в повному обсязі з 01.10.2011р. - з дня звернення за пенсією.

ОСОБА_2 проти апеляційних скарг заперечив, вважаючи їх вимоги безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим. В задоволенні апеляційних скарг просив відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягає задоволенню частково.

Правовий статус ветеранів війни, у тому числі питання щодо надання їм пільг визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(далі - Закон). До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни (ч.2 ст.4 Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом війни І групи, що підтверджується відповідним посвідченням №016263 від 12.04.2010р.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право позивача на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни І групи передбачено ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня інвалідам війни І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.1, ч.4 ст. 17-1 Закону вказану виплату здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»частину 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»викладено в новій редакції, відповідно до якої інвалідам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Вказане положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним, на підставі Рішення КСУ від 22.05.2008р. №10-рп/2008.

Отже, з 22.05.2008р. відновлено дію ч.5 ст.13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги інвалідам війни І групи має становити 10 мінімальних пенсій за віком.

Наявність у позивача права на отримання допомоги у вказаному розмірі є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст.17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися щорічна разова грошова допомога позивачу, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004р.

Так, відповідно до ч.1 ст.28 названого Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Будь-якими іншими чинними законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачі не взяли до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання грошової допомоги у встановлених законом розмірах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач мав право на отримання у 2010р. одноразової грошової допомоги до 5-го травня у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У 2011 році дія ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»не зупинялась, в зв'язку з чим, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання дій відповідачів щодо виплати позивачу разової грошової допомоги як інваліду війни 1 групи не в повному розмірі протиправними та зобов'язання виплатити йому суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням сум фактично отриманої ним допомоги за 2011 рік.

Суд критично ставиться до посилань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на положення постанов КМУ від 07.04.2010р. №299 та від 04.04.2011р. №341, якими встановлено розмір спірної допомоги на 2010-2011р.р., оскільки положення зазначених постанов не відповідають положенням ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з урахуванням рішення КСУ від 22.05.2008р. №10-рп/2008. Судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»має вищу юридичну силу в порівняні з постановами КМУ та є пріоритетним у застосуванні, а також вірно застосовано до спірних правовідносин, як критерій визначення розміру мінімальної пенсії, положення абз.1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Безпідставними є і посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної грошової допомоги у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду з позовом 08.12.2011р. Враховуючи положення ст.99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав за 2010 рік. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин приписи ст.100 КАС України, оскільки про отримані виплати та про своє порушене право позивач дізнався в день отримання допомоги в розмірі меншому, ніж встановлено законом. Юридична необізнаність позивача та його похилий вік не є поважними причинами для поновлення строку звернення до суду.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги позову ОСОБА_2 в частині зобовязання здійснити нарахування та виплату разової щорічної грошової допомоги як інваліду війни І групи за 2010р. слід залишити без розгляду.

Щодо вимог позивача про зобовязання УПФУ в Приморському районі м.Одеси здійснити перерахунок та виплату щомісячної пенсії у розмірі 21424,6 грн. за період з 01.08.2010р. по жовтень 2011р. колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 10.02.1986р. ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УПФУ в Приморському районі м.Одеси та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

30.09.2011р. позивач звернувся до УПФУ в Приморському районі м.Одеси із заявою про перерахунок пенсії та надав посвідчення, яке підтверджує, що заявник є ветераном війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

У звязку з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження УПФУ в Приморському районі м.Одеси, що підстав для виплати та перерахунку пенсії позивачу як інваліду війни з 01.08.2010р. немає. З 01.10.2011р. пенсія ОСОБА_2 виплачується враховуючи вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та постанови КМУ №656 від 28.07.2010р. «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни й учасникам бойових дій»в повному обсязі, що сторонами не заперечується.

Відповідно до п.3 ч.1ст.202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.4, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги апеляційні скарги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позов в частині вимог про зобовязання здійснити нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за 2010 рік залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_1