Справа № 193/529/17
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/193/20/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

26 червня 2017 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д. А.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Софіївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Захарова ОСОБА_2, про скасування рішення субєкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до старшого сержанта Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Захарова ОСОБА_2, про скасування рішення субєкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 4 травня 2017 року рухаючись по автодорозі Н-23 керував автомобілем марки ОСОБА_3 313 реєстраційний № НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РКС 356211 і 04.05.2017 року поліцейським УПП в м. Кривому Розі ДПП ст. сержантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову АР № 204372 від 04.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП про адміністативне правопорушення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 255,00 грн..

Як зазначено в Постанові по справі про адміністративне правопорушення 04.05.2017 року о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ОСОБА_3 313 реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись в режимі маршрутного таксі, знаходячись на автодорозі М-105 здійснив висадку пасажирів ближче 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу, позначеного знаком 5.35.1 та 5.35.2, чим порушив п. 15.9 (г) ПДР України.

Стверджує, що постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав: працівник поліції звинуватив позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме в тому, що він не виконав п. 15.9. (г) ПДР України, а саме здійснив зупинку для висадки пасажирів ближче 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу, але на думку позивача це не відповідає дійсності, так як позивач не здійснював вказану зупинку, а працівники поліції зупинили його не на місці, на їх думку, скоєного порушення ПДР України, а вже під час руху і винесли Постанову про адміністративне правопорушення, якого він не скоював.

Вказує, що працівники поліції не вимірювали відстань від його зупинки до пішохідного переходу, а хибні висновки про правопорушенні зроблено ними на підставі візуальних спостережень.

По цій причині позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його скасувати.

Таким чином вважає, що винесена постанова є незаконною та необґрунтованою, адже не відповідає дійсним обставинам справи.

У звязку з порушеннями при винесенні вищевказаної постанови, вважає, що докази на які спирається відповідач у постанові по справі про адміністративне правопорушення не відповідають обставинам справи. Зазначає, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не можуть ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачать на її користь.

Відтак позивач просить визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №204372 від 4 травня 2017 року винесену поліцейським СП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду адміністративної справи, що підтверджено матеріалами справи, а саме копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами направлялись відповідачу за належно. адресою - м.Кривий Ріг, вул.Поштова, 71 та отримана ним 14.06.2017 року, у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав, вимоги ухвали суду від 18.05.2017 року, якою відповідача було зобов`язано з метою дослідження судом всіх обставин справи надати фото або відеозапис з патрульного відеореєстратора, якими зафіксовано порушення 04.05.2017 року, вчиненого громадянином ОСОБА_1 не виконав, зазначені докази відповідачем на розгляд суду не подані.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, беручи до уваги заяву позивача, належність повідомлення відповідача, дослідивши докази, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АР №204372 від 4.05.2017 року винесену поліцейським СП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 гривень.

Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1, 4 травня 2017 року о 15 год. 00 хв. В Дніпропетровській області Криворізького району на автомобільній дорозі Н-23 на 93 км. працюючи в режимі маршрутного таксі знаходячись на М-405 здійснив висадку пасажира ближче 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, чим порушив п. 15.9 ПДР. (а.с. 2).

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора поліції підстави для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, суб'єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідачем жодних доказів на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 правопорушення надано не було, витребуваних судом фото, відео доказів вчиненого правопорушення також відповідачем в порушення вимог ухвали суду від 18.05.2017 року не було надано.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин доводи позивача в тій частині, що він не порушував правил дорожнього руху підтверджуються доказами по справі, а в свою чергу відповідачем, суб'єктом владних повноважень чиє рішення оскаржується, не надано жодних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 та правомірність складеної постанови про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, враховуючи вимоги статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв всупереч вказаних вимог КУпАП, та винесена ним постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України зробив висновок, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122 КУпАП, керуючись ст. ст. 9-11, 71, 86, 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого сержанта Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Захарова ОСОБА_2, про скасування рішення субєкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Визнати незаконними дії відповідача старшого сержанта поліції ОСОБА_4.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 204372 від 4.05.2017 року про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП штрафу у сумі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню згідно ч.2 ст.171-2 КАСУ не підлягає.

Суддя Д. А. Кащук