Справа № 145/776/17
Суддя: Кіосак Н. О.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/776/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

29.06.2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Кіосак Н. О. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького міського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов"язання нарахувати та виплачувати пенсію,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправним рішення Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по віку та зобов'язати нарахувати і виплачувати з 19.01.2017р. пенсію згідно ст.26 та в порядку визначеному ст. 40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2014, 2015, 2016 років.

На обґрунтування позову вказує, що з 10.06.2007 року ОСОБА_1 отримує пенсію згідно статті 13 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" (Список №2).

19.01.2017 року в зв'язку з досягненням пенсійного віку він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по віку, згідно ст.26 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Однак УПФУ безпідставно та незаконно не виконав даної заяви позивача.

30.01.2017 року була підготовлена відповідь УПФУ, в якій відповідач пояснив, що позивачу було раніше призначено пенсію згідно ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Однак у виконанні заяви про призначення пенсії за віком згідно ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач відмовив.

Усно працівники УПФУ пояснили йому, що вони можуть лише прийняти заяву про "переведення з одного виду на інший". Вказане переведення можливо, провести в межах видів, що визначені статтею 9 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає, що відповідач умисно підмінює поняття "призначення пенсії" поняттям "переведення з одного виду пенсії на інший". Різниця в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 30.05.2017 року у справі відкрито скорочене провадження.

Згідно з поданими до суду письмовими запереченнями, що з 10.06.2007 року позивачу уже призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІУ від 09.07.2003року з урахуванням стажу роботи на момент звернення до ПФ 37 років 8 місяців 6 днів. Розмір пенсії обчислений відповідно до ст.27 та з урахуванням ст. 28 Закону України №1058-ІУ. Довічна пенсія призначається один раз в порядку визначеного цим Законом і даним правом позивач вже скористався.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10.06.2007 року управлінням Пенсійного фонду України в Тиврівському районі та за віком на підлогових умовах (Список №2), відповідно до п. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі зниженням пенсійного віку, як працівнику, який працював на роботах із особливо шкідливим і важкими умовами праці.

У зв'язку з досягненням пенсійного віку 19.01.2017року позивач звернувся до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України у Тиврівському районі із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013,2014, 2015роки (а.с.6).

ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України у Тиврівському районі від 30.01.2017року йому було відмовлено в призначенні пенсії , мотивуючи тим, що йому вже було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог п. 2 Прикінцевих положень Закону. Чинним законодавством не передбачене перепризначення пенсій, але статтею 42 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені умови перерахунку пенсій.

Суд вважає відмову протиправною виходячи з такого.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватисяумови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою зокрема є п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за цим законом) Розмір пенсії за віком визначається за формулою:П = Зп * Кс, де:П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Оскільки пенсія за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначатиметься вперше, то для обрахунку її розміру, а саме заробітної плати необхідної для обчислення пенсії, яка є її складовою частиною, слід застосовувати положення ч. 2 ст. 40 цього Закону та брати до уваги сааме середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи, що право позивача при призначені пенсії є порушеним, воно підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача з 19.01.2017 року нарахувати позивачу пенсію за віком згідно ст.26 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Вінницьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України створено на підставі постанови КМУ від 21 грудня 2016 р. № 988, шляхом злиття правління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі та управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 183-2, 254 КАС України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Тиврівському районі, правонаступником якого є Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по віку.

Зобов'язати Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 з 19.01.2017р. пенсію згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та в порядку, визначеному ст. 40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, 2014, 2015, 2016 років.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути поданая протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_5