Справа № 522/4356/17
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/4356/17
Номер провадження 2-а/522/1263/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого-судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника управління - начальник інспекційного відділу № 1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2, третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про визнання не чинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника управління начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2, третя особа Управління Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про визнання нечинною та скасування постанови №074/17 по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.02.2017 року Заступника начальника начальника інспекційного відділу №1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2, якою позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2017 року Заступником начальника управління - начальником інспекційного відділу №1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеській міської ради ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності:

- акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.02.2017 року;

- припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівельним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт 14.02.2017 року;

- протокол про адміністративне правопорушення від 14.02.2017 року,

було прийнято постанову №074/17, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбачено ч.8 ст.96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що представником ОСОБА_1 подано декларацію (№01-18/84 від 30.01.2017 року) на реконструкцію нежитлового приміщення магазину для розміщення квартири з внутрішнім переобладнанням за адресою: м.Одеса, Малиновський район, Овідіопольська дорога, 3, будинок 73.

Даний обєкт за вищевказаною адресою, згідно поданої декларації, віднесено до ІІ категорії складності.

За результатами перевірки встановлено, що зазначений обєкт реконструкції розташований у багатоповерховому будинку відповідно до ДСТУ-Н.Б.В.1.2 16:2013 визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєкта будівництва віднесено до ІІІ категорії складності.

Відповідач своєю постановою вважає, що ОСОБА_1 наведені недостовірні дані в поданій декларації, чим порушено п.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності».

Але позивач вважає, по-перше, що ним була подана декларація №01-18/84/в від 30 січня 2017 року на реконструкцію нежитлового приміщення магазину для розміщення квартири з внутрішнім переобладнанням за адресою: м.Одеса, Овідіопольська дорога, 3, будинок 73.

Під час перевірки були надані усі документи, які підтверджують правомірність будівельних робіт, про що зазначено в оскаржуваній постанові (а.с.9-10).

По-друге, відповідно до Примітки до п.А.2 Додатку А (обовязковий) ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєктів будівництва, у разі наявності сумнівів щодо віднесення обєктів будівництва до тієї чи іншої категорії складності з метою отримання підтвердження правильності вибору, проектувальник може звернутися до експертних організацій, що відповідають критеріям, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, інформація про які розміщена на його офіційному сайті.

Позивач, за наявності сумнівів, щодо віднесення обєктів будівництва до тієї чи іншої категорії складності з метою отримання підтвердження правильності вибору, звернувся до експертної організації - Державне Підприємство «Спеціалізована Державна Експертна Організація Центральна Служба Української Державної Будівельної Експертизи» в особі філії в Одеській області, яка 15 грудня 2016 року надала експертний висновок №16-2852-16, згідно якого зазначений обєкт реконструкції відноситься до II категорії складності (а.с.13-17).

Ця експертна установа відповідає критеріям, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, інформація про неї розміщена на офіційному сайті Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (а.с.11-12)

Позивач вважає, що висновок відповідача, чому він вважає, що обєкт реконструкції відноситься до ІІІ категорії складності, та в чому полягає неправильність висновків ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» щодо категорії складності, ні чим не обґрунтований.

Таким чином, позивачем було здійснено усі передбачені діючим законодавством заходи, які були необхідні для правильного встановлення категорії складності обєкту реконструкції, внесено достовірні відомості про те, що обєкт реконструкції віднесено до II категорії складності на підставі експертного висновку ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА», жодних даних, які є недостовірними, в декларації не наведено, і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8. ст.96 КУпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, «Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При складанні акта перевірки, протоколу, та припису представник позивача ОСОБА_3 надав пояснення стосовно змісту реконструкції, вказавши, що жодного втручання в конструктивні елементи одинадцятиповерхової будівлі, реконструкцією не передбачається.

За таких обставин були підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак відповідач цього не зробив, і виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що дає підстави для її скасування.

Згідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні не надав суду доказів правомірності оскаржуваного позивачем прийнятого ним рішення та відповідних дій.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст.280 КУпАП, під час винесення постанови від 23.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого.8 ст.96 КУпАП, відповідачем були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, саме відповідач має довести суду правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності і навести суду докази, якими підтверджується факт скоєння ним адміністративного правопорушення.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Встановлені стст 105, 162 КАС України способи захисту порушеного права не є вичерпними, разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин, так, зокрема, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним індивідуального акта. При цьому вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами КАС України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта визнання його нечинним.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 17.08.2010 у справі № К-23575/10.

З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Заступника начальника управління - начальник інспекційного відділу № 1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2, третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про визнання не чинною постанови не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Заступника начальника управління - начальник інспекційного відділу № 1 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2, третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про визнання не чинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 074/17 по справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.02.2017 року Заступника начальника управління начальник будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова підлягає оскарженню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015.

Суддя 21.06.2017