Справа № 607/3953/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2017 Справа №607/3953/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: інспектора роти №1батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції,

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 586647 від 12 березня 2017 року, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП ОСОБА_3 від 12 березня 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_4 12 березня 2017 року о 11 год. 10 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Тернополі на вул. Шептицького, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного та 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, а саме 4 м 18 см (дальномір ALM 80 503922680), позначених дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив вимоги п.15.9 «ґ», п.15.9 «е» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою позивач не згідний і вважає її незаконною.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити, та суду пояснив, що на місці де він припаркував свій автомобіль була дорожня розмітка, яка визначає місця для паркування, у звязку із чим вважає, що автомобіль зупинив без порушень ПДР, тому просить скасувати постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення.

Відповідач інспектор роти №1батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій заперечує проти позову, та з метою дотримання закону просить залучити третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції в м. Тернополі ДПП, представник якого зможе надати відповідні пояснення по суті заявленого позову.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 12 березня 2017 року о 11 год. 10 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Тернополі на вул. Шептицького, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного та 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, а саме 4 м 18 см (дальномір ALM 80 503922680), позначених дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив вимоги п.15.9 «ґ», п.15.9 «е» Правил дорожнього руху України. Крім того, як доказ вчинення останнім правопорушення надає аудіовізуальний диск, на якому міститься факт порушення ОСОБА_2 ПДР України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, розглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 586647, громадянин ОСОБА_2 12 березня 2017 року о 11 год. 10 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Тернополі на вул. Шептицького, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного та 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, а саме 4 м 18 см (дальномір ALM 80 503922680), позначених дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив вимоги п.15.9 «ґ», п.15.9 «е» Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови серії АР № 586647 від 12 березня 2017 року поліцейським роти №1 батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Вказану постанову серії АР № 586647 від 12 березня 2017 і просить скасувати позивач.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно п. 15.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 306, із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ, встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Так, згідно п.15.9 «г» та п. 15.9 «е» зупинка забороняється, на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог зупинки, тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у постанові серії АР №586647 від 12 березня 2017 року, та суд вважає їх обєктивними.

Як доказ вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення представником третьої особи на стороні відповідача долучено до матеріалів справи аудіовізуальний диск, який оглянутий у судовому засіданні, та з якого вбачається, що позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу на вул. Шептицького поблизу міського ринку, безпосередньо ближче 10 м до пішохідного переходу та 30 м до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, що підтверджується дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», встановленими на даній ділянці дороги. Розмітка яка визначає місця для паркування, на яку в судовому засіданні та у своєму позові вказує позивач у вказаному ним місці відсутня. Крім того працівниками поліції на місці був застосований далекомір, яким вимірювалась відстань від автомобіля «Мазда 626» до пішохідного переходу та до посадкового майданчика маршрутних транспортних засобів, який показав відстань 4 м 18 см, що також підтверджує неправомірні дії ОСОБА_2

Тому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо неправомірності прийняття інспектором постанови за порушення ним ПДР, та критично оцінює його пояснення, що зупинка ним автомобіля була здійснена у відведеному для цього місці, оскільки дані доводи спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, та є такими, що направлені на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього позивач вказує на те, що інспектором поліції Губ»як А.М. незаконно розглянуто справу «на місці» зупинки транспортного засобу, та останній не дотримався вимог чинного законодавства при винесенні постанови, таким чином порушив його законні права.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.122 КУпАП була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Так, інспектором розглянуто адміністративну справу за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки такі порушення відносять до компетенції органів Національної поліції, тому він діяв в межах своїх повноважень згідно ст.222 КУпАП, без порушень нормативно - правових актів та чинного законодавства, не порушуючи законні права особи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження є непослідовні, суперечливі і не відповідають встановленим обставинам по справі. Окрім цього позивачем в судовому засіданні не представлено жодних належних доказів правомірності своїх дій, на спростування викладених в зазначеному процесуальному документі, натомість відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення. Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, підстави для визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення від 12 березня 2017 року відносно позивача протиправною та її скасування відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 171-2, 186 КАС України, ст. ст. 122, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти № 1батальйону УПП в м. Тернополі ДПП ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження по справі відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_7