Справа № 815/505/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Київ К/800/1575/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - ГУ МВС України в Одеській області), Приморського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області(далі - Приморський РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області), третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Одеській області №585 о/с від 22 серпня 2014 року про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 з посади оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Приморського РВ Одеського МУ ГУ МВС України в Одеській області; зобов'язати поновити на посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судове рішення та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що 22 серпня 2014 року наказом №585 о/с начальника ГУ МВС України в Одеській області звільнено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого сектора карного розшуку Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 66 (дискредитація) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Оскаржуваний наказ прийнято на виконання наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №2246 від 24 липня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Приморського РВ ОМУ ГУМВС», яким позивача наказано звільнити з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Прийняттю рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ передувало службове розслідування, згідно з яким встановлено наступне.

В період з 6 червня по 6 липня 2014 року ОСОБА_3 перебував у черговій відпустці за 2014 рік.

15 червня 2014 року о 01 год. 15 хв. у м. Жашків Черкаської області працівником ДАІ зупинено автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3. Під час розмови із водієм працівником ДАІ виявлено в останнього ознаки алкогольного сп'яніння та запропоновано водію пройти тест або медичне обстеження, але ОСОБА_3 від медичного обстеження відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 8.5 Правил дорожнього руху. За даним фактом працівником ДАІ в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, членів громадського формування самооборони "Легіон", складено протокол про адміністративне правопорушення №441833. Від підпису протоколу та надання пояснень ОСОБА_3 відмовився.

9 липня 2014 року від ОСОБА_3 були відібрані письмові пояснення.

В ході службового розслідування отримані пояснення, відібрані посадовими особами Управління МВС України в Черкаській області, від ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно з поясненнями ОСОБА_7, який зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_3, 15.06.2014р. ним спільно з представниками громадського формування самооборони "Легіон" проводилася перевірка водіїв на стан алкогольного сп'яніння. Встановивши наявність характерного запаху алкоголю від ОСОБА_3, ОСОБА_7 запропонував останньому пройти алкотест "Драгер" або проїхати в Жашківську ЦРЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, але ОСОБА_3 від проходження тесту відмовився та запропонував грошову винагороду. При цьому ОСОБА_3 поводився агресивно, із застосуванням нецензурної лексики в принизливій формі. Після вилучення водійського посвідчення зачинив машину та зник.

Інформація, викладена у поясненнях ОСОБА_7, підтверджується також поясненнями ОСОБА_5 від 14.07.2015р., та поясненнями ОСОБА_6 від 15.07.2014р.

Також встановлено, що лейтенант міліції ОСОБА_3, у порушення вимог доручення ГУМВС України в Одеській області від 08.08.2013р. №225 "Про додаткові заходи щодо недопущення надзвичайних подій серед особового складу органів внутрішніх справ області, пов'язаних з транспортними засобами", факт використання ним автомобіля НОМЕР_2, від керівництва Примосрького РВ приховав.

Правовідносини, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням з публічної служби в органах внутрішніх справ регламентовано Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року (далі - Закон), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114 (далі - Положення), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Закону (чинного на час виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Згідно з ч. 1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою, начальник призначає проведення службового розслідування.

Пунктом 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п. 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Таким чином, дискредитація звання начальницького складу є окремою підставою для звільнення особи із органів внутрішніх справ.

Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанції про те, що приймаючи наказ № 585 о/с від 22.08.2014р. про звільнення позивача за дискредитацію, відповідач діяв у межах повноважень, в порядку та спосіб, встановлений законом.

Крім того, підставою для прийняття оскаржуваного наказу став наказ начальника ГУМВС України в Одеській області №2246 від 24.07.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Приморського РВ ОМУ ГУМВС», який позивачем не оскаржується.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними судових рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

О.П. Стародуб

І.В.Штульман