Справа № 822/755/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 червня 2017 року м. Київ К/800/21005/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльність апеляційного суду Хмельницької області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 у день звільнення (відрахування із штату) всіх сум, стягнення з апеляційного суду Хмельницької області на його користь 143840 грн за період з 17 вересня 2016 року по лютий 2017 року включно та (плюс) середній заробіток за весь час затримки розрахунку після лютого 2017 року по день фактичного розрахунку.

Судами встановлено, що 08.09.2016 р. Верховною Радою України ОСОБА_1 звільнено з посади судді апеляційного суду Хмельницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

16.09.2016 р. наказом голови апеляційного суду Хмельницької області № 17/05-03/ позивача відраховано із штату цього суду з виплатою заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.

Позивач вважає, що в порушення вимог статті 116 КЗпП України йому не було виплачено усіх сум, що належать йому від апеляційного суду у день звільнення на підставі судових рішень, а саме: 108934,09 грн компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання за період з 27 листопада 2005 року по 12 січня 2009 року, нарахованої апеляційним судом на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2010 року у справі № 2-а-361/10/2270; 238895,04 грн щомісячного грошового утримання за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно, донарахованого на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2011 року в адміністративній справі № 2270/10174/11; 25356,95 грн компенсації за порушення строків виплати заборгованості по щомісячному грошовому утриманню за період з 27 листопада по 31 грудня 2005 року включно, стягнутих з апеляційного суду Хмельницької області постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року № 822/5897/15.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що стягнення та виплата коштів, присуджених позивачу судовим рішенням, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 р. № 4901-VI та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" від 03.08.2011 р. № 845, положення яких передбачають відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів у вигляді компенсації.

Разом з цим, стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Отже, компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статті 116 та 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов'язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов'язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, в тому числі на підставі судових рішень, має бути здійснена в день звільнення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак