Справа № 760/14156/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/544/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Лазаренко В.В.

з участю секретаря Кучерині Ю.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Києві, Інспектора патрульної поліції 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В:

17.08.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у місті Києві, Інспектора патрульної поліції 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просить скасувати постанову від 15.08.2016 серія АР №274189 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог зазначає, що 15.08.2016 постановою інспектора патрульної поліції 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.7.3 Г ПДР, а саме, проїзд перехрестя вулиць Володимирська - Льва Толстого в м.Києві на заборонений жовтний сигнал світлофору за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Дану постанову позивач вважає протиправною з ряду підстав, серед яких зокрема вказує на те, що здійснюючи рух на автомобілі по вул. Льва Толстого в м. Києві, на перехресті з вулицею Володимирська він зупинився на забороняючий червоний сигнал світлофора. Поряд зі позивачем зупинився автомобіль патрульної поліції. Через деякий час на світлофорі загорівся жовтий сигнал, після чого ОСОБА_4 увімкнув першу передачу - приготувався для подальшого руху (у автомобілі механічна АКПП) і саме в той час коли на світлофорі з'явився зелений сигнал, розпочав рух через перехрестя, не перешкоджаючи іншим учасникам дорожнього руху, без різких рухів і т.п., після чого і був зупинений Відповідачем. Позивач зазначає, що рухався на зелений сигнал світлофору коли він увімкнувся після червоного та жовтого сигналів, а не тоді коли після зеленого кольору увімкнувся забороняючий сигнал руху як передбачено п.8.7.3.В правил дорожнього руху.

Позивач посилається на те, що виходячи із обставин справи, жодних доказів по справі, наприклад покази свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів, на момент розгляду адміністративної справи, не було.

ОСОБА_4 зазначає, що на його прохання надати такі докази, Відповідач - 2 повідомив, що вони є, але відмовився їх надавати та не зазначив їх в постанові.

З огляду на вище викладене позивач вважає, що інспектор Порхун Г.В. виніс завідомо незаконну постанову, безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та безпідставно наклав на нього адміністративне стягнення за порушення правил дорожнього руху за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявився, 27.01.2017 подав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим суд відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України вирішив провести розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.08.2016 року інспектором патрульної поліції 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_3, було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №274189, відповідно до якої водій ОСОБА_1, 15.08.2016 року о 07 год. 00 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вулиць Володимирська та Льва Толстого м. Києві, проїхав на забороняючий сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 Г ПДР, у звязку з чим на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень в дохід держави.

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як визначено ст. 222 Кодексу України розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вбачається, що оскаржувана постанова винесена працівником органів Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху - інспектором патрульної поліції 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_3 за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначалось, такими доказами в силу ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, в тому числі пояснення особи, що притягується до відповідальності у справі про адміністративне правопорушення.

Встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1. інспектором Порхуном Г.В. не надано оцінки поясненням позивача та його доводам про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не зазначено мотивів їх відхилення.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (КАС), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого інспектором Порхуном Г.В. рішення чи спростовують обставин на які посилається позивач, останнім до суду не надано. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обовязку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 71 КАС.

Таким чином приймаючи до уваги наведені вище положення закону, зважаючи на те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення, а також те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.258 КУпАП не складався, суд приходить до висновку, що відповідачем, лейтенантом поліції ОСОБА_3В, під час розгляду вказаної справи не було всебічно та повно зясовано обставини, які мають значення для правильного її вирішення, що потягло за собою прийняття передчасного рішення, у звязку з чим позовні вимоги про скасування постанови серія АР №274189 від 15.08.2016 слід задовольнити.

Вирішуючи справу в частині вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України через відсутність в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд зважає на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Перелік вимог, які може містити адміністративний позов визначений ч. 4 ст. 105 КАС є вичерпний, що в свою чергу дає підстави для висновку, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права не передбачений КАС, так як вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України через відсутність в діях особи складу правопорушення не передбачена ч. 4 ст. 105 КАС.

Також суд зауважує, що згідно ст.ст. 2, 8 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення ведеться на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даним кодексом, зокрема, встановлено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення та порядок провадження у них. За своїм змістом рішення про закриття провадження у справі з підстав визначених п. 1 ст. 247 КУпАП є вирішенням справи по суті, яким завершується провадження у такій справі. Так само провадження вважається завершеним після винесення постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення. В будь-якому випадку остаточне рішення у справі виноситься в порядку визначеному КУпАП.

З огляду на викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення позовну ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України та вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 94, 158, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР №274189 від 15 серпня 2016 року, винесену Інспектором патрульної поліції 1 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_3, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України гр. ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м.Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з моменту її проголошення.

Суддя :