Справа № 820/1641/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 червня 2017 р. 13:05 год. справа №820/1641/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Король Д.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м.Києві про скасування наказу та визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд:

- скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві №2609 від 10.04.2017 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1);

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі наказу №2609 від 10.04.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюваний наказ був прийнятий відповідачем із порушенням компетенції, а також з порушенням строків здійснення перевірки згідно з ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 по справі №757/13705/17-к. Здійснення перевірки на підставі незаконного наказу та без вручення до її початку копії відповідного наказу позивач також вважає неправомірним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставі викладених у позові фактів та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання у справі, які були призначені на 30.05.2017 року, 12.06.2017 року та 22.06.2017 року не прибув, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, однак участь свого уповноваженого представника в судових засіданнях не забезпечив. Відповідач надав до суду заперечення, в яких проти позову заперечував, посилаючись на законність оспорюваного наказу, та просив у задоволенні позову відмовити повністю. Доказів наявності поважних причин неприбуття представника відповідача в судові засідання не надав, внаслідок чого відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України справа може бути вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, встановив наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року по справі №757/13705/17-к задоволено клопотання прокурора, призначено позапланову документальну перевірку громадянина ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1998 - 2016 р. р. Організацію проведення позапланової перевірки покладено на Державну фіскальну службу України. Перевірку зобовязано провести протягом 21 робочого дня.

На підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 р. по справі №757/13705/17-к наказом Головного управління ДФС у м. Києві №2609 від 10.04.2017 року призначено документальну позапланову невиїзну перевірку громадянина ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК ( у редакції до внесення змін Законом України від 04.07.2013 № 404-VII) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з положеннями п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, позапланова документальна перевірка здійснюється контролюючим органом за наявності такої підстави як отримання рішення слідчого судді про призначення перевірки.

Невідємною частиною рішення про призначення перевірки є як визначення субєкта, який підлягає перевірці, так і визначення субєкта, який здійснює перевірку, без чого не можливо здійснити її виконання. Оскільки слідчий суддя за вказаною нормою приймає рішення про здійснення перевірки, то саме він визначає і субєкта, на якого покладається обовязок її проведення, а також інші умови здійснення такої перевірки.

З огляду на викладене та відповідно до зазначеної норми, визначення контролюючого органу, на якого покладено здійснення перевірки, у випадку призначення перевірки слідчим суддею віднесено до компетенції саме слідчого судді.

Субєкт владних повноважень, на якого слідчим суддею покладено обовязок з проведення перевірки, ні за КПК України, ні за ПК України не уповноважений самостійно передавати повноваження щодо здійснення перевірки іншому субєкту владних повноважень, а в протилежному випадку він перебирає на себе повноваження слідчого судді, чим виходить за межі свої компетенції.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 р. по справі №757/13705/17-к обовязок з організації проведення перевірки було покладено на ДФС України.

В звязку із зазначеним прийняття оспорюваного наказу і здійснення перевірки іншим субєктом владних повноважень - Головним управлінням ДФС у м. Києві здійснено із порушенням його компетенції, яка в даному випадку при здійсненні перевірки на підставі п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України визначається з врахуванням умов, встановлених відповідною ухвалою слідчого судді.

Законом України від 21 грудня 2016 року N 1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" (далі - Закон N 1797), який набрав чинності з 1 січня 2017 року (за виключенням окремих статей) та яким внесено зміни до Податкового кодексу України (далі - Кодекс), що стосуються контрольно-перевірочної роботи, пунктом 8 розділу I Закону N1797 доповнено Кодекс статтею 19-3 та викладено в новій редакції п.п.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1, якими визначено перелік функцій державних податкових інспекцій, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Отже, з 01.01.2017 організацію та проведення документальних і фактичних перевірок може бути здійснено (в т. ч. видано наказ про проведення, оформлено направлення (посвідчення), складено акт (довідку) та податкові повідомлення-рішення, вимоги (рішення) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), за їх результатами) лише зазначеними вище органами.

Також, відповідно до п.1.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, затверджених Наказом ДФС від 12 жовтня 2016 року №856 визначено, що проведення перевірок здійснюють посадові особи відповідних структурних підрозділів ДФС, головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС (далі - ОВПП), до функцій яких належить проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, про що зазначено у Листі Державної фіскальної служби України від 17.01.2017 р. N 1005/7/99-99-14-03-03-17.

Отже, з метою дотримання вимог ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, здійснювати перевірку уповноважені були саме фахівці відповідних структурних підрозділів ДФС, яким надано такі повноваження.

Окремо суд зазначає, що у разі неможливості проведення перевірки безпосередньо ДФС України, останній мав право звернутись до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням про зміну контролюючого органу, якому доручається проведення перевірки.

Окрім цього, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року по справі №757/13705/17-к встановлено строк, протягом якого мала бути проведена перевірка 21 робочий день.

Суд погоджується з твердженнями представника позивача, що встановлений строк для проведення перевірки сплинув 11.04.2017 року.

Наказ про призначення перевірки видано 10.04.2017 р.; в ньому вказано тривалість перевірки 10 робочих днів з 12.04.2017 р. по 26.04.2017 р., що знаходиться за межами строку, визначеного в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 р. по справі №757/13705/17-к.

Згідно з положеннями ч.2 ст.113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки (ст. 116 КПК України).

Відповідно до п.11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», в разі нездійснення представником правоохоронного органу протягом визначеного в ухвалі слідчого судді строку доступу до речей і документів слідчий за погодженням із прокурором або прокурор має звернутися з клопотанням ще раз, зазначивши, крім іншого, обставини, що завадили йому здійснити такий доступ в межах визначеного в ухвалі слідчого судді часу. Сплив строку дії ухвали про застосування заходу забезпечення кримінального провадження свідчить про припинення цього заходу забезпечення та поновлення прав і свобод особи, щодо якої він застосовувався або інтересів якої стосувався.

Зі змісту п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України випливає, що така перевірка має бути призначена і проведена із дотриманням умов, які визначені в ухвалі слідчого судді.

Лише при дотриманні умов, визначених в ухвалі слідчого судді, рішення і дії контролюючого органу щодо призначення і проведення перевірки будуть відповідати вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, тобто будуть вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки наказ про проведення перевірки прийнято з порушенням вимог ухвали слідчого судді щодо субєкта владних повноважень, якому надано відповідні повноваження, і строку проведення перевірки, він є таким, що порушує вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Згідно з пунктом 78.4 цієї статті про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідач приступив до проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві № 2609 від 10.04.2017 р., що підтверджується направленням позивачу копії оспорюваного наказу і визнано відповідачем в запереченнях, які він надав до матеріалів справи.

Оскільки відповідачем була призначена позапланова невиїзна перевірки позивач був позбавлений можливості недопустити службових осіб відповідача до перевірки чи іншим чином перешкодити її початку.

Крім того, копія наказу про проведення перевірки була направлена відповідачем позивачу поштовим відправленням зі штрихкодовим ідентифікатором 114 лише 11.04.2017 р., що підтверджується конвертом, в якому було вказане поштове відправлення, тобто за один день до початку перевірки, внаслідок чого копія наказу була отримана вже після початку перевірки 13.04.2017 р.

Зазначене підтверджується відомостями про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 114 з сайту Укрпошти, які додані позивачем до матеріалів справи.

В п.78.4 ПК України закріплено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 79.2 статті 79 ПК України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З аналізу наведених норм ПК України випливає, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки виникає за умови завчасного надіслання до початку перевірки платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Зазначене узгоджується з правом платника податків бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, закріпленого у п.п.17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України, та обов'язком платника податків надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, що передбачено п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 р. у справі № 21-425а14, де визначено, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Також, Верховний Суд України у постанові від 27.01.2015 року по справі № 21-425а14 зазначив: що «…аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Також, аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14) та Постановах Вищого адміністративного суду України від 02.02.2016 р. у справі №К/800/61414/14, від 29 листопада 2016 р. К/800/53451/15, в ухвалі від 24.01.2017 р. у справі № 826/1812/15.

Відповідно до положень ч.2 ст.161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, у зв'язку із тим, що відповідачем не дотримано вимог ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2017 по справі №757/13705/17-к, під час її виконання, а саме проведення перевірки іншим контролюючим органом, ніж це визначено слідчим суддею, призначення перевірки за межами строку, передбаченого вказаною ухвалою суду, несвоєчасне повідомлення позивача про початок проведення перевірки, що унеможливило право позивача на участь у процесі проведення перевірки, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та задоволення його в повному обсязі.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування наказу Головного управління ДФС у м. Києві №2609 від 10.04.2017 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) та визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі наказу №2609 від 10.04.2017 року.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 документально і нормативно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд присуджує документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м.Києві про скасування наказу та визнання протиправними дій задовольнити в повному обсязі.

Скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві №2609 від 10.04.2017 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1).

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі наказу №2609 від 10.04.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, м. Київ, вулиця Шолуденка, буд. 33/19, 04655) на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 61002) судовий збір у сумі 1280,00 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп..

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 27.06.2017 року.

Суддя Біленський О.О.