Справа № 815/7155/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7155/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусика А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у АТ "ІМЕКСБАНК", ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб у АТ ІМЕКСБАНК, ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб (далі ОСОБА_2) про визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 на підставі направленого обґрунтування уповноваженою особою ОСОБА_2 на адресу директора - розпорядника ОСОБА_2 за вих. №1143 від 29 лютого 2016 року Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на тримання сум гарантованого відшкодування, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, зобовязання уповноваженої особи ОСОБА_2 у АТ "ІМЕКСБАНК" повторно надати додаткову інформацію стосовно внесення змін до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, до яких включено ОСОБА_4 стосовно гарантованої суми у розмірі 150000, 00 грн., зобовязання ОСОБА_2 скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 150000,00грн., що належать до виплати ОСОБА_4, зобовязання ОСОБА_2 здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_4 згідно договору № 990413280 від 15 січня 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Постійний клієнт 3 міс щоміс.» за рахунок ОСОБА_2.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність ОСОБА_2 щодо не внесення змін до Загального реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, стосовно вкладника ОСОБА_4 та зобовязав ОСОБА_2 скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, щодо внесення гарантованої виплати у розмірі 150000,00грн., що належать до виплати ОСОБА_4. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 щодо надання їй інформації про включення її до Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за вкладом за рахунок ОСОБА_2.

ОСОБА_2 від 14 липня 2016 року №02-036-30240/16 повідомлено позивача про те, що станом на 12 липня 2016 року інформація про її вклади у Загальному реєстрів вкладників ПАТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, відсутня.

Листом цього відповідача від 03 жовтня 2016 року №02-036-40244/16 повідомлено позивача про те, що станом на 29 вересня 2016 року інформація про її вклади у Загальному реєстрів вкладників ПАТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, відсутня.

Крім цього, листом ОСОБА_2 №27-44313/16 (без зазначення дати) повідомлено адвоката ОСОБА_5, що станом на 15 листопада 2016 року інформація щодо ОСОБА_4 про вклади у Загальному реєстрів вкладників ПАТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, відсутня.

Також, 21 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ Імексбанк ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 з заявою з проханням надання інформації про суми відшкодування та відповідних документів до ОСОБА_2 про включення ОСОБА_4 до Загального реєстру вкладників.

Листом уповноваженої особи ОСОБА_2 на ліквідацію АТ Імексбанк ОСОБА_7 №5192 від 08 серпня 2016 року, адресованого представнику ОСОБА_4 повідомлено, що уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ Імексбанк на адресу директора-розпорядника ОСОБА_2 за вих. №1143 від 29 лютого 2016 року направлено обґрунтування Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування з доданням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, до яких включено і ОСОБА_4

Також, у зазначеному листі уповноваженої особи ОСОБА_2 на ліквідацію АТ Імексбанк ОСОБА_7 №5192 вказано, що уповноваженою особою ОСОБА_2 на ліквідацію АТ Імексбанк надано всю необхідну інформацію для забезпечення виплати вкладникам АТ Імексбанк гарантованого державою відшкодування відповідно до вимог Закону України Про систему гарантування вкладників фізичних осіб.

Наведені обставини у сукупності і стали підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги в частині суд першої інстанції виходив з того, що відповідна (спірна) бездіяльність ОСОБА_2 порушило право позивача на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1, 2 ст.4 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" (далі Закон) основним завданням ОСОБА_2 є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання ОСОБА_2 у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників ОСОБА_2; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За змістом ч.1, 2 ст.26 Закону ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2 в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст.27 вказаного закону, відповідно до якого уповноважена особа ОСОБА_2 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_2 станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа ОСОБА_2 зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція ОСОБА_2 затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_2 переліку вкладників. ОСОБА_2 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_2 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. З метою забезпечення прав ОСОБА_2, Уповноважена особа, як зазначено в ч.2 ст.38 Закону, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.38 зазначеного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту наведених норм слідує висновок, що Уповноважена особа ОСОБА_2 наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення, вчиненням відповідних дій (щодо припинення виплат в звязку з наявністю ознак нікчемності) обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності посилань на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, відповідні рішення суб'єкта владних повноважень та дії (щодо припинення виплат) є необґрунтованим.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст.228 ЦК України. Відповідно до ч.1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

До таких правочинів відносяться правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Як зазначалось, 15 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та ОСОБА_8, як особою, яка оформила вклад на користь позивача, укладено договір №990413280 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Відповідно до договору №990413280 від 15 січня 2015 року сума вкладу склала 150000,00грн., процентна ставка 17,00 відсотків річних, строк його дії до 18 квітня 2015 року. У тексті зазначеного договору вказано, що договір банківського вкладу (депозиту) укладається шляхом приєднання вкладника, що має намір отримувати банківські послуги. Вкладник не може запропонувати свої умови до цього договору відповідно до ст.634 ЦК України. У випадку незгоди зі змістом та формою договору чи окремих його положень вкладник вправі відмовитись від його укладення.

Відповідно до п.2.9 Розділу IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_2 щодо не внесення змін до Загального реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, стосовно вкладника ОСОБА_4 та зобовязання ОСОБА_2 скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, щодо внесення гарантованої виплати у розмірі 150000,00грн., що належать до виплати ОСОБА_4 є обґрунтованим та такими, що повинні бути задоволені.

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: ОСОБА_9
Суддя: Суддя: ОСОБА_10 ОСОБА_11