Справа № 442/2989/17
Суддя: Кучаковський Ю. С.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/2989/17
Провадження № 2-а/442/111/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.

за участю секретаря судового засідання Бучок М.Л.,

за участю представників сторін

від позивача: не зявилися

від відповідача: не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання нечинним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 30.11.2016 № 465,

о б с т а в и н и с п р а в и :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1з адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання нечинним та скасування рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 30.11.2016 № 465.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 22.07.2016 він подав до голови Дрогобицької міської ради Львівської області заяву про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки під садівництво орієнтовною площею 250 кв.м. Вказує, що цією земельною ділянкою користуються батьки його дружини 50 років безперервно, а останніх 26 років і він з дружиною. Ця земельна ділянка знаходиться поряд х житловим будинком його тестя ОСОБА_2 і всі вони вклали значну фізичну працю і кошти для того аби привести земельну ділянку до стану, коли на ній можна вирощувати фрукти та іншу сільськогосподарську продукцію.

Рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області від 30.11.2016 року № 465-72 VІ (п. 1.60) йому відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з посиланням без жодних мотивувань.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.04.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 442/2989/17, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання сторони не зявилися.

Позивач подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просив долучити додаткові докази.

Відповідач надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі його представників та заперечення на адміністративний позов.

В запереченнях відповідач вказав, що спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану та плану зонування території міста Дрогобича знаходиться в межах території малоповерхової блокованої забудови та позначена як зона Ж-2. Вказував, що ч. 4 ст. 24 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності забороняє змінювати цільове призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території.

Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 17.08.2016 № 188 КП „Кредо було розроблено детальний план території в районі вулиць Станіславська та ОСОБА_3 в м. Дрогобичі, який передбачає 14 земельних ділянок по 700 кв.м та 2 земельні ділянки по 600 кв.м загальною площею 11 000 кв.м.

З огляду на вищезазначене відповідач позов не визнає та вважає, що були всі підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області,

в с т а н о в и в :

22.07.2016 ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицької міської ради Львівської області із заявою, в якій просив передати у власність земельну ділянку,яку він використовує під квітник, город та сад, орієнтовною площею 250 кв.м, яка розташована між вулицями Станіславською та ОСОБА_3, а для цього надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під садівництво. До заяви було додано копію паспорта, ідентифікаційного коду, схеми плану земельної ділянки, довідки з архітектури.

Рішенням XV сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради Львівської області від 30.11.2016 № 465 (п. 1.60) відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва.

Як вбачається з протоколу № 36 засідання постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин від 28.09.2016 комісія у складі: ОСОБА_4 (голова), ОСОБА_5 (заступник голови), ОСОБА_6 (секретар комісії), ОСОБА_7, ОСОБА_8 за результатами розгляду дійшли висновку про відмову без обґрунтування причин відмови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу , надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положенням ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з положенням п. „б ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, є самостійними субєктами права власності на землю на землі комунальної власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_8 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею . Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, з викладеного вбачається, що громадянин, який бажає отримати у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), має звернутись до компетентного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність (в даному випадку Дрогобицька міська рада Львівської області), у відповідь на клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою наділений правом або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення Дрогобицької міської ради Львівської області підстав для відмови зазначено не було.

Суд враховує, що відповідач подав заперечення на адміністративний позов, проте викопіювання зони Ж-2 з генерального плану та плану зонування території міста Дрогобича подано не було. Так само не було подано детального плану території в районі вулиць Станіславська та ОСОБА_3 в м. Дрогобичі, розробленого КП „Кредо, , який передбачає 14 земельних ділянок по 700 кв.м та 2 земельні ділянки по 600 кв.м загальною площею 11 000 кв.м, і жодних пояснень стосовно того, як детальний план співвідноситься з генеральним планом та планом зонування території міста Дрогобича та чи було його якимось чином схвалено.

Ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в оскаржуваному рышенні, підстав передбачених законом для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спірному рішенні міської ради не наведено, а тому відповідач не довів правомірність та обґрунтованість своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Враховуючи той факт, що позивачем вимог про відшкодування судових витрат не було заявлено, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 69-71, 112, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати пункт 1.60 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 30.11.2016 № 465.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ю.С. Кучаковський