Справа № 490/9535/16-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/9535/16-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Подзігун Г.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дейнеги С.Є.,

представника позивачки адвоката Данилової К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо припинення виплати пенсії за віком з 01 квітня 2015 року, зобов'язати УПФУ поновити виплату пенсії за віком з 01 квітня 2015 року, а також виплатити заборгованість за минулий час за період з 01 квітня 2015 року по день розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначено, що з 01 квітня 2015 року ОСОБА_2 було припинено виплату пенсії за віком та відмовлено у її поновлені у зв'язку зі змінами до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII (далі - Закон №213-VIII) та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII (далі - Закон №911-VIII). Позивачка вважає такі дії УПФУ протиправними і такими, що не відповідають положенням пенсійного законодавства України, у зв'язку з чим звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений повністю. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії за віком з 01 квітня 2015 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2015 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва виплатити ОСОБА_2 заборгованість з виплати пенсії за віком за період з 01 квітня 2015 року по 01 грудня 2016 року включно.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 повністю.

Представник позивачки надіслала до апеляційного суду заперечення, у якому зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивачки адвоката Данилової К.Ю., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з грудня 1992 року і до теперішнього часу обіймає посаду судді.

06 липня 2014 року позивачка досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003 року), у зв'язку з чим з 07 липня 2014 року рішенням УПФУ їй призначена пенсія за віком.

Проте Законом №213-VIII від 02.03.2015 року було внесено зміни до Закону №1058-IV від 09.07.2003 року та встановлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про державну службу», «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року строк дії обмежень у виплаті пенсій тим же категоріям працюючих пенсіонерів продовжено на період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

При цьому, зазначеними законами також було внесено зміни і до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», абзац 1 ч. 5 ст. 141 якого викладено в такій редакції: тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

На підставі вищезазначених змін з 01 квітня 2015 року позивачці було припинено виплату пенсії за віком та листом №8855/04 від 27.07.2016 року відмовлено у відновленні її виплати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій відповідача, оскільки право на виплату пенсії позивачці підлягає поновленню з 01 квітня 2015 року, так як відповідно до п. 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів». На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії за віком) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини змінилось.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015 р.

Крім того, з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ від 24.12.2015 р., яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом України №911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, 08.06.2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог про поновлення ОСОБА_2 виплати пенсії за віком з 01 квітня 2015 року, оскільки в рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 року та зворотної сили не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на поновлення виплати пенсії за віком 08.06.2015 року.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи частково спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову суду, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії за віком з 08 червня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва відновити з 08 червня 2016 року виплату ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов