Справа № 804/9099/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2017 рокусправа № 804/9099/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 р. у справі № 804/9099/16

за позовом ОСОБА_2

до Антимонопольного комітету України

треті особи Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України , Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз»

про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

"19" грудня 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати недійсним рішення (відмову) Антимонопольного комітету України, яке міститься в листі Антимонопольного комітету України від 20.07.2016 та 06.12.2016;

- зобов'язати Антимонопольний комітет України розглянути скаргу від 15.06.2016, заяву від 21.06.2016 та заяву від 04.07.2016 та дати на них обґрунтовані відповіді згідно чинного законодавства;

- стягнути з Антимонопольного комітету України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 6000 грн. + 100 грн. за кожен наступний день, починаючи з 04.01.2017 та до винесення судового рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю бездіяльності відповідача щодо не розгляду поданих ОСОБА_2 скарг.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 р. у справі № 804/9099/16 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Антимонопольного комітету України, треті особи - Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Постанову суду мотивовано необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Судом зазначено, що відповідачем вчасно надано відповіді на всі звернення позивача, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 р. у справі № 804/9099/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не встановив в повному обсягу обставини по справі, що призвело до невірного вирішення справи по суті заявлених вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 заявами від 15.06.2016 року, від 21.06.2016 року та від 04.07.2016 року звертався до Антимонопольного комітету України зі скаргами на незаконні дії ПАТ «Дніпрогаз» та Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, в яких позивач вказував на те, що ПАТ «Дніпрогаз» допущено численні порушення вимог чинного законодавства, зокрема Правил надання населенню послуг з газопостачання, а територіальне відділення Антимонопольного комітету України, в свою чергу, допущено бездіяльність щодо подібних зловживань ПАТ «Дніпрогаз».

Листом від 20.07.2016 №128-29/06-7695, Антимонопольний комітет України, надав відповідь на надіслані позивачем заяви, в якому зазначив, що питання порушенні у заявах не відносяться до компетенції органів Антимонопольного комітету України, а саме відповідач не наділений повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням положень інших галузей законодавства, крім законодавства про захист економічної конкуренції. Крім того, відповідачем було зазначено, що Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2010, зазначено, що НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Основними завданнями НКРЕКП є, зокрема, захист прав споживачів товарів (послуг) на ринку, що перебуває у стані природних монополій та на суміжних ринках у нафтогазовому комплексі.

Не погодившись з отриманими відповідями позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 02.10.1992 року № 2657-XII «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Передбачене статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» право на звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій із заявою щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів забезпечується обов'язком останніх об'єктивно і вчасно розглядати заяви у порядку передбаченому ст. ст. 15, 19 зазначеного Закону.

Відповідно ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст.19 зазначеного вище Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Так, ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяці від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Дослідивши надіслані позивачем заяви та скарги, а також надані відповіді, колегія суддів доходить висновку, щодо відсутності протиправності в діях відповідача, оскільки відповіді на звернення надано у визначений законом строк, у відповідях розглянуто питання, що містились у зверненнях та надано ґрунтовні відповіді щодо кожного з пунктів заяви, в межах визначеної законом компетенції державного органу, до якого адресувалось звернення.

Оскільки доводи адміністративного позову та апеляційної скарги ґрунтуються лише на незгоді позивача з результатами розгляду звернення, яке відповідає нормам чинного законодавства, та не містять доказів порушення відповідачем порядку розгляду звернення, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звернення до Європейського суду з прав людини є правом особи, яке не заперечується судом апеляційної інстанції, проте наявність такого права жодним чином не вказує на наявність порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час розгляду адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 р. у справі № 804/9099/16 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 р. у справі № 804/9099/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко