Справа № 806/1417/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м.Житомир справа № 806/1417/17

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Мар'янівський склозавод" до Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про визнання недійсним та скасування розрахунку №1 від 26.04.2017 року,

встановив:

Публічне акціонерного товариства "Мар'янівський склозавод" звернулось до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.06.2017, просить визнати недійсним та скасувати розрахунок №1 від 26.04.2017, складеного Управлінням Укртрансбезпеки у Тернопільській області про нарахування позивачу плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 378,551 євро.

В обґрунтування вимог позивач посилається на безпідставність висновків відповідача, викладених в акті перевірки, оскільки автомобіль, який належав позивачу та підлягав перевірці, на думку позивача, перевантажений не був. Вказує, що оскільки вага придбаного товару зафіксована документально і становить 19,8 тонни, вага автомобіля без навантаження за паспортом становить 19 тонн, то позивачем не було перевищено транспортним засобом нормативних вагових параметрів, тому розрахунок №1 від 26.04.2017 є необґрунтованим. Також звертає увагу, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека та її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, тоді як в оспорюваному розрахунку відсутні будь-які посилання на дану методику.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Надала до суду письмові заперечення, де зазначила, що за результатами рейдової перевірки було встановлено факт перевезення позивачем вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого службою автодоріг, та без документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Вважає, що розрахунок проведений відповідно до встановленої нормативно-правовими актами формули. Вважає позовні вимоги позивача безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 26 квітня 2017 року об 11 год. 49 хв. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області на підставі направлення на перевірку від 24 квітня 2017 року №016962 проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час проведення габаритно-вагового контролю зупинений автомобіль НОМЕР_1 з причепом МАЗ 856100-014, д.н.з. НОМЕР_2, який належить Публічному акціонерному товариству "Мар'янівський склозавод".

За результатами перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.04.2017 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №190065 від 26 квітня 2017 року.

Під час перевірки встановлено, що перевезення вантажу (доломіт) автомобілем позивача здійснювалось із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, а також без дозволу, виданого службою автодоріг, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів; у водія відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до ТЗ.

Вказаний акт підписано водієм транспортного засобу.

Відповідно до абз. 4 п. 1 постанови КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізанію системи центральних органів виконавчої влади", утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно пп.15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною 7 ст.5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" абз.2 п.12 "Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого Постановою КМУ від 20.10.2011 за №1074 визначено, що орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує виконувати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації Державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Розпорядженням КМУ №1378-р від 16.12.2015 "Питання Державної служби з безпеки на транспорті" здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбсзпекою.

Відповідно до п.3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок №879) передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Відповідно до п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10 відсотків - у подвійному розмірі, на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (п.31-1 Порядку №879).

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як вбачається з чеку зважування № 6084 від 26.04.2017 11:49, навантаження автомобіля марки МАЗ 6501Е9, державний номерний знак НОМЕР_3 тягач, причіп МАЗ 856100-014, державний номерний знак НОМЕР_2 становило: навантаження на одиночну вісь - першу 5,9 т, третю - 8,55 т (при нормативно допустимій 11 т), навантаження на здвоєну вісь - 18,55 т (при нормативно допустимій 16 т), повна маса транспортного засобу становить - 41,75 т (при нормативно допустимій 40 т), про що складено акт ВО №190065 від 26.04.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

На підставі акту перевірки відповідачем складено розрахунок плати за проїзд №1 від 26 квітня 2017 року з зазначенням перевищення нормативів: відстань перевезення - 341 км, загальна маса 41,75 т (перевищено на 4,3%), навантаження на здвоєну вісь 18,5 т (перевищено на 15,6%), плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів, євро/км - 0,37.

Так, згідно із формулою, яка наведена у вказаному Порядку, розрахунок виглядає наступним чином: 0,37 х 341 х 3 = 378,51 євро.

Плата за проїзд нараховується за фактично пройдену з перевищенням вагових параметрів частину маршруту по території України. Оскільки водієм не були усунуті порушення, виявленні при здійснені габаритно-вагового контролю та було продовжено рух транспортним засобом до місця призначення, така плата підлягає нарахуванню за всю відстань до місця призначення.

Посилання представника позивача на те, що відповідачем проведено зважування транспортного засобу з порушеннями, оскільки вага придбаного товару зафіксовано товарно-транспортною накладною і становить 19,8 т, вага автомобіля без навантаження за паспортом становить 19 т, всього 38,8 т, не знайшло свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, зокрема вищевказаним чеком зважування.

Також слід врахувати, що у товарно-транспортній накладній №00088 від 26.04.2017 вказана маса брутто 40 т, а не 38,8 т, як зазначає позивач.

Крім того, суд враховує, що згідно з п. 12 Порядку № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Зважування вищевказаного транспортного засобу на ППГВК здійснювалося за допомогою ваги автомобільної підкладної моделі AS у складі: вимірювального приладу №09-225, вантажоприймальних платформ №09-491 та №09-467. Виробник "ESIT ELEKTRONIK SISTEMLER IMALAT ve TІCARET LTD.SEI", Туреччина.

Представником відповідача в судовому засіданні надано копію свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №34-00/4666 від 19.08.2016, остання повірка ваг була здійснена 19 серпня 2016 року, повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного клейма державного повірителя по експлуатації ваг, тому станом на 26.04.2017 метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації.

Також, 13.01.2010 Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики видано сертифікат серії Б №005682, яким встановлено міжповірочний інтервал для вимірювальної техніки "Ваги автомобільні" JU, DI, HL, CS, СВ, AR, AS не більше 1 року, а також засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань затверджено тип засобів вимірювальної техніки "Ваги автомобільні" JU, DI, HL, CS, CB, AR, AS, зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки під номером У 1694-09.

За таких обставин, у суду не виникає будь-яких сумнівів щодо правильності встановлення ваги транспортного засобу позивача при здійсненні габаритно-вагового контролю із застосуванням вищевказаного вимірювального обладнання .

Відсутність методики здійснення габаритно-вагового контролю, про що зазначав позивач, на не є підставою для звільнення позивача від обов'язку сплати нарахованої відповідно до Порядку №879 плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу. Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 Порядку №879, які відповідачем дотримано.

Щодо недотримання відповідачем вимог Порядку №879 в частині не заборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритного нормативного параметру, то така бездіяльність відповідача не оскаржується позивачем та не впливає на правомірність оскаржуваного розрахунку плати за проїзд.

Судом не досліджується питання правомірності висновків перевіряючих щодо відсутності у позивача протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, оскільки предметом оскарження у даній справі є розрахунок плати за проїзд і вказані висновки не вплинули на його складання.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що посадовими особами управління Укртрансбезпеки було здійснено перевірку відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням порядку державного контролю на автомобільному транспорті, були з'ясовані всі обставини, які мали значення для правильного розрахунку плати за проїзд.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем доведена правомірність дій під час перевірки та складання розрахунку, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 22 червня 2017 р.