Справа № 2-а-1575/11/2110
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2012 р.Справа № 2-а-1575/11/2110

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Решетов В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу від 22 березня 2011 року і постанову від 18 квітня 2011 року Дніпровського районного суду м. Херсона у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Херсона про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень щодо виплат та пільг дітям війни,

В С Т А Н О В И Л А :

23.03.2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Херсона про зобовязання відповідача зробити перерахунок, нарахування та виплату недоплаченої як дитині війни щомісячної допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»ОСОБА_2 належить до соціальної групи «діти війни»та має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії, як передбачено ст. 6 Закону.

Ухвалою від 22 березня 2011 року було відкрито скорочене провадження у справі, а позовні вимоги в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду у Дніпровському районі м. Херсона перерахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни поза шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України були залишені без розгляду.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 квітня 2011 року були задоволені вимоги ОСОБА_2, зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну недоплачену державну соціальну допомогу як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 22.09.2010 року по 18.04.2011 року з урахуванням фактично сплачених сум.

ОСОБА_2 звернулась з апеляційними скаргами на зазначені ухвалу та постанову Дніпровського районного суду м. Херсона. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправомірно було залишено частину її позовних вимог без розгляду, тому просить скасувати обидва рішення, постановити нову ухвалу, якою поновити строк звернення до суду з 01.01.2006 року, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч. 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»є дитиною війни. Згідно до вимог ст. 6 зазначеного Закону з 01 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Як зазначено позивачем, з 2006 року така допомога їй не вплачувалась.

З вимогами про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити зазначену допомогу за період 2006-2011 років позивач звернувся тільки 22 березня 2011 року, тобто з пропущенням встановленого строку звернення.

Враховуючи розяснення Вищого Адміністративного Суду України від 13.10.2010 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині зобовязання відповідача перерахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни поза шестимісячним строком підлягають залишенню без розгляду.

Доказів щодо поважності причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не надано.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам КАС України, та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що ухвала від 22.03.2011 р. та постанова від 18.04.2011 р. підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1832, 195, 197; 198; 199; 200; 205; 206; 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу від 22.03.2011 р. та постанову від 18.04.2011 р. Дніпровського районного суду м. Херсона без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький