Справа № 809/1853/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/1673/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

13.12.2016 фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3Д.) звернулася в суд із адміністративним позовом до Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі Калуська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області), у якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22.06.2016 про застосування штрафних санкцій на суму 7135 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що дії відповідача щодо проведення фактичної перевірки є незаконними, оскільки така була проведена з порушенням порядку проведення перевірок, встановленого Податковим кодексом України. Крім того, вказує на те, що п. 10, 12, ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено лише обовязок субєкта господарювання друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років та вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Однак, особами, які здійснювали перевірку не зазначено номери контрольних стрічок, які не збережені, не вказано дату їх роздрукування та в якій формі (електронній чи друкованій) виявлено відсутність їх зберігання. У Книзі обліку доходів і витрат є записи щодо обліку товарів за травень 2016 року та наявні прихідні документи на зазначені товари. Зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та акт (довідка) перевірки від 10.06.2016 не містять обґрунтування порушення норм ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що виключає фактичну можливість сторін провадження та суду повно та обєктивно оцінити підстави нарахування штрафних санкцій та правильність розрахунку їх розміру.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 позов задоволено частково.

Із цією постановою суду не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в ході фактичної перевірки господарського об'єкту, що належить ОСОБА_3, працівниками контролюючого органу встановлено ряд порушень законодавства України, зокрема п. 10, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995, а саме: не забезпечено зберігання контрольних стрічок з № 1 від 17.03.2016 по № 12 від 26.03.2016 в кількості 12 штук протягом встановленого терміну, а також не відображено обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат, оскільки сума вартості товарів отриманих для їх реалізації, але не облікованих в установленому законом порядку становить 2547,5 грн, а первинними документами наданими в суді підтверджується походження товарів лише на суму 966 грн. При цьому, хоча у Книзі обліку доходів і витрат є записи щодо витрат позивача на придбання вказаних товарів в травні 2016 року, однак такі вчинені з порушенням вимог щодо заповнення відомостей рядка 5 вказаної Книги (зворотній бік а. с. 45) та здійснені вже після проведення фактичної перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач не зявився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про його дату, час та місце, подав письмові заперечення на апеляційну скаргу. У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття інших осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що Калуською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № 518 від 01.06.2016 «Про проведення фактичних перевірок» та на підставі направлень на перевірку № 635 від 01.06.2016, № 636 від 01.06.2016, з метою здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області магазину «Універсал», розташованого за адресою: вул. Шухевичів, 16, с. Княгиничі, Рогатинського району, Івано-Франківської області.

За результатами перевірки позивача, контролюючим органом складений акт (довідка) від 10.06.2016 № 367/09/10/РРО/НОМЕР_2, згідно якого під час фактичної перевірки встановлено порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме: не забезпечено зберігання контрольних стрічок протягом встановленого терміну в книзі ОРО № р/1 від 10.03.2016 (відсутні контрольні стрічки з № 1 від 17.03.2016 по № 12 від 26.03.2016 в кількості 12 шт.); порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, а саме: не відображено облік товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат. Сума вартості товарів отриманої для їх реалізації становить 2547,50 грн.

На підставі вказаного акта перевірки від 10.06.2016 № 367/09/10/РРО/НОМЕР_2 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22.06.2016, згідно якого до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції у розмірі 7135 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області № НОМЕР_1 від 22.06.2016 в частині застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 6965 грн (7135 грн - 1870 грн - 5095 грн), в задоволенні решти позову, а саме: застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 170 грн, - відмовив. Щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом, то така здійснена у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Однак, контролюючий орган неправомірно здійснив розрахунок фінансових санкцій за не зберігання контрольних стрічок протягом встановленого терміну, нарахувавши 2040 грн за не зберігання кожної з 12 контрольних стрічок, оскільки загальний розмір штрафної санкції за таке правопорушення має становити десять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн незалежно від кількості відсутніх контрольних стрічок. Що стосується застосування до позивача фінансової санкції в розмірі 5095 грн, то суд вважає таке рішення прийнятим без дотримання критерію обґрунтованості, оскільки контролюючим органом при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 22.06.2016 за № НОМЕР_1 не було повно досліджено дані Книги обліку доходів і витрат та первинні документи позивача на придбання товару в травні 2016 року, для встановлення вартості не облікованих товарів за місцем їх придбання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо доводів позивача про недотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду, що така здійснена у порядку встановленому Податковим кодексом України, оскільки згідно копій направлень на перевірку від 01.06.2016 № 635 та № 636, копії яких містяться в матеріалах справи, службові посвідчення та дані направлення були пред'явлені продавцю ОСОБА_4, а також було вручено копію наказу від 01.06.2016 № 518, що підтверджується відповідними підписами ОСОБА_4 на копіях вказаних направлень, датованими 07.06.2016 та поясненнями вказаної фізичної особи від 07.06.2016, яке є додатком до акту перевірки.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення органом державного нагляду (контролю) вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо оформлення та надання субєкту господарювання повідомлення (направлення) про перевірку та посвідчення на здійснення перевірки, є підставою для недопущення останнім посадових осіб органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю). У разі невикористання субєктом господарювання цього права не можна визнати такі порушення безумовною підставою для скасування рішення органу державного нагляду (контролю), прийнятого за наслідками проведених заходів. Таким чином, доводи позивача про недотримання працівниками контролюючого органу порядку проведення фактичної перевірки, за результати якої складено акт не є обґрунтованими, оскільки ФОП ОСОБА_3 допустила контролюючий орган до проведення перевірки.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України висловлені, зокрема, у постанові від 19.09.2011 у справі № 21-130а11.

Як встановлено судом першої інстанції, під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом виявлено порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме не забезпечення зберігання позивачем контрольних стрічок протягом встановленого терміну в книзі ОРО № р/1 від 10.03.2016 (відсутні контрольні стрічки з № 1 від 17.03.2016 по № 12 від 26.03.2016 в кількості 12 шт.).

Відповідно до пункту 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

ОСОБА_5 акту перевірки від 10.06.2016 № 367/09/10/РРО/НОМЕР_2 позивачем не забезпечено зберігання контрольних стрічок протягом встановленого терміну в книзі ОРО № р/1 від 10.03.2016, а саме: відсутні контрольні стрічки з № 1 від 17.03.2016 по № 12 від 26.03.2016 в кількості 12 шт.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем подано суду копію витягу з Книги обліку розрахункових операцій № р/1, в якій містяться фіскальні звітні чеки (Z звіти) за період з 17.03.2016 по 26.03.2016 в кількості 9 штук: № 2 від 17.03.2016, № 3 від 18.03.2016, № 5 від 19.03.2016, № 6 від 21.03.2016, № 8 від 22.03.2016, № 9 від 23.03.2016, № 10 від 24.03.2016, № 11 від 25.03.2016, № 12 від 26.03.2016 (а. с. 21-25).

Однак, до перевірки Калуською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області позивачем не надано фіскальні звітні чеки № 1, № 4 та № 7.

Крім цього, на вимогу суду першої інстанції надати контрольні стрічки №№ 1-12 за період з 17.03.2016 по 26.03.2016, такі контрольні стрічки позивачем подані не були.

При цьому, є безпідставними пояснення представника позивача про те, що під час перевірки інспектори відповідача могли перевірити їх наявність на електронному носії, оскільки під час перевірки на вимогу представника контролюючого органу саме на платника покладається обов'язок надати документи в підтвердження наявності тої чи іншої обставини, що є предметом перевірки, незалежно від його форми.

Пункт 5 частини 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачає, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючий орган застосував фінансову санкцію в розмірі 170 грн за кожну із 12 відсутніх контрольних стрічок на загальну суму 2040 грн.

Зважаючи на наведені обставини справи та вказані норми статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що контролюючий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків нероздрукування або нестворення в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій контрольних стрічок. Тобто, відсутність контрольних стрічок є продовжуваним порушенням, за яке може бути застосовано лише одне покарання - фінансову санкцію в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України висловлені, зокрема, у постанові від 03.12.2013 у справі № 21-428а13 та постанові від 20.10.2015 у справі № 2-а-1870/909/11.

Таким чином, контролюючий орган неправомірно здійснив розрахунок фінансових санкцій за не зберігання контрольних стрічок протягом встановленого терміну, нарахувавши 2040 грн за не зберігання кожної з 12 контрольних стрічок, оскільки загальний розмір штрафної санкції за таке правопорушення має становити десять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн незалежно від кількості відсутніх контрольних стрічок.

Щодо порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат), то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Пунктом 177.10 статті 177 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до вимог п. 12 ст. 3 вищезазначеного Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Як вбачається з матеріалів справи, суду першої інстанції надані копії первинних документів, зокрема копії фактури № 501 від 21.05.2016 ТзОВ «Овація», товарні чеки від 10.05.2016, 21.05.2016 ТзОВ «Овація», які відображають походження таких товарів: горілка «Медов» 0,5 л 4 шт., ціна 70 грн, горілка «Гетьман» 0,5 л 2 шт., ціна 60 грн, горілка «Гетьман» 0,25 л 6 шт., ціна 30 грн, горілка «Мороша» 0,5 л 2 шт., ціна 60 грн, горілка «Перепілка» 0,5 л 4 шт., ціна 60 грн, сигарети «Пріма» 2 шт., ціна 13 грн (а. с. 79-80).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_5 перевірки від 10.06.2016, на момент проведення перевірки апелянтом не було надано податковому органу доказів ведення обліку товарів, були відсутні прихідні накладні на товар, що в свою чергу не дало можливості перевірити порядок ведення позивачем обліку товарів, а також здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку. Перевірка проводилась в присутності подавця ОСОБА_4 Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого Порядку ведення бухгалтерського обліку.

Крім того, як вбачається з додаткових пояснень позивача, які надані нею до суду першої інстанції, вся первинна документація на усі товари, наявні за місцем їх реалізації, на час проведення перевірки були в наявності та зберігалися вдома у ФОП ОСОБА_3 за адресою с. Загіря, Рогатинського району, Івано-Франківської області. При цьому, оскільки платник податків не був повідомлений про проведення перевірки такі документи не могли бути надані особами присутніми при перевірці (а. с. 75, зворот).

Однак, згідно п. 4.3 акта перевірки ФОП ОСОБА_3 надавалось право ознайомитись з матеріалами перевірки, надати вмотивовані пояснення та документи, щодо фактів, викладених в акті, яка таким правом не скористалась.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Також субєкт в присутності якого здійснювалась перевірка (ОСОБА_4М.) з порушеннями викладеними в ньому погодився, оскільки зауважень до такого не надав, про що свідчить його підпис в акті перевірки від 10.06.2016 та поясненнях від 07.06.2016 (а. с. 61).

Твердження позивача, що первинні документи такі, як фактура № 501, від 21.05.2016, ТзОВ «Овація», товарні чеки від 10.05.2016, 21.05.2016 ТзОВ «Овація», підтверджують походження та облік товарів на суму 966 грн (а. с. 78-80) та в КОРО є записи щодо витрат позивача на придбання вказаних товарів в травні 2016 року, судом апеляційної інстанції до уваги не беруться, оскільки такі записи вчинені вже після проведення Калуською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області фактичної перевірки.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача були передбачені законодавством підстави для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення про застосування до ФОП ОСОБА_6 фінансових санкцій, оскільки наявні порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно накладено на позивача штрафні санкції в розмірі 5095 грн (2547,5 грн * 2) за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у Книзі обліку доходів і витрат. Сума вартості товарів отриманих для їх реалізації становить 2547,5 грн.

З огляду на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2016 року у справі № 809/1853/16 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № НОМЕР_1 від 22 червня 2016 року в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 1870 грн (тисяча вісімсот сімдесят гривень).

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Постанова в повному обсязі складена та підписана 26.06.2016.