Справа № 606/339/17
Суддя: Малярчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

606/339/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Малярчук В.В.
з участю секретаря судового засідання Зіньковській Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Теребовлянської райдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 та його представник звернулися в Теребовлянський районний суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Теребовлянської райдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, у якому просять зобов`язати здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач та його представник посилається на те, що позивач є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Оскільки мінімальна пенсія за віком в Україні з 01 травня 2016 року становить 1130,00 грн., відповідач повинен був виплатити йому разову грошову допомогу до 5 травня 2016 року в розмірі 5650 грн. Як вбачається з позовної заяви, позивач у 2016 році отримав 920 грн. та недоплата складає 4730 грн., що є значно меншим від необхідної суми виплати.
Представник позивача подав до суду заяву через канцелярію про те, що заявні вимоги підтримав повністю, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві.
Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, та заперечує проти їх задоволення.
Дослідивши надані позивачем письмові докази на підтвердження позовних вимог, ознайомившись з заявою представника відповідача у сукупності прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується інформацією, яка міститься в копії посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 виданого 25 грудня 2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Представник позивача звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської РДА в Тернопільській області з заявою щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 06.02.2017 року № А-0621178 Управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, повідомило представника позивача, що ОСОБА_1 отримав одноразову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 920 грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Також, в даному листі зазначено, що виплата щорічної одноразової допомоги проведена згідно чинного законодавства.
Положеннями ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 по справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частини першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3 , 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України, - Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.
У своєму Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»викладені в новій редакції положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»відповідно до яких щорічно учасникам бойових дій до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними, а відтак з 22 травня 2008 року, відновлено дію ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п`ять мінімальних пенсій за віком.
Поряд з тим, згідно п.63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення звязку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Згідно ст.. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Згідно ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.
Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в ухвалі «Великова проти України» від 3 червня 2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перерахунок та доплату одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня, управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ « Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
При вирішенні спору суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, ухвала від 19.02.2016 року в справі № К/800/4176/16 (№753/13867/15-а).
З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання дій відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році протиправними, тому в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 59 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 26 розділу VІ Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України,рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст.158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Теребовлянської райдержадміністрації про визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік протиправними та щодо зобов`язання Управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області здійснити перерахунок, нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, в сумі 4730 грн. - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Теребовлянський районний суд протягом десяти днів з часу отримання сторонами копії постанови.
Головуючий: