Справа № 803/162/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4332/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі № 803/162/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 164938-03.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 30.06.2016 року Ковельська ОДПІ прийняла податкове повідомлення рішення № 164938-03, яким позивачу визначено податкове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн. Обєктом оподаткування є належний позивачу транспортний засіб марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2014 року випуску, з обємом двигуна 3456 куб. см.

Із вказаним податковим повідомленням рішенням позивачка не погоджується, зокрема, з тих підстав, що всупереч вимогам підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України транспортний податок на 2016 рік не був встановлений рішенням місцевої ради до 15 липня 2015 року, а тому такий податок підлягає сплаті вже в наступному бюджетному періоді, де 2016 рік є плановим періодом, а 2017 рік - бюджетним.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Турійське відділення) від 30 червня 2016 року № 164938-03.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи встановлено транспортний податок з фізичних осіб з 2015 року, який є місцевим податком.

Турійською селищною радою прийнято рішення № 6/7 від 25.12.2015 року Про встановлення транспортного податку, яким встановлено транспортний податок та затверджено Положення про транспортний податок.

Відповідно до ч. 4 розділу II Прикінцеві положення Закону України від 24 грудня -2015 року № 909-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Ковельською ОДПІ засобами електрокомунікаційного звязку через інформаційну систему Податковий блок отримано з ДФС України перелік фізичних осіб платників транспортного податку на 2016 рік. До вказаного переліку включено позивача, яка є власником легкового автомобіля марки TOYOTA, моделі HIGHLANDER, 2014 року випуску, з обємом двигуна 3456 куб. см.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки TOYOTA, моделі HIGHLANDER, 2014 року випуску, з обємом двигуна 3456 куб. см, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ№ 292761.

30.06.2016 Ковельська ОДПІ прийняла податкове повідомлення рішення № 164938-03 за формою Ф, яким позивачу визначено податкове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25000,00 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд виходив з того, що рішення Турійської селищної ради Волинської області від 25.12.2015 № 6/7 Про встановлення транспортного податку порушує принцип стабільності податкового законодавства. Дане рішення прийняте пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, яким є 2016 рік. У звязку з цим у 2016 році оподаткування належного позивачу транспортного засобу транспортним податком не допускається.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Турійською селищною радою прийнято рішення № 6/7 від 25.12.2015 року Про встановлення транспортного податку, яким встановлено транспортний податок та затверджено Положення про транспортний податок.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році № 909-VIII від 24.12.2015 р. (набрав чинності з 01.01.2016 р.) підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України викладено наступним чином: обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо-ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 4 розділу II Прикінцеві положення вказаного Закону визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Пунктом 7 розділу ІІ Прикінцеві положення наведеного Закону рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у даному випадку не встановлювався новий транспортний податок та не змінювалась його ставка, а лише змінювались вимоги до обєкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, чим фактично запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку, встановленого ПК України.

Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК обєктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК базою оподаткування є легковий автомобіль, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року

Згідно з п. 267.4 цієї ж статті ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування.

Нормами пп. 267.5.1 п. 267.5. ст. 267 ПК передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Так, цією Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі Мінекономрозвитку) забезпечує роботу офіційного веб сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою КМУ від 10.04.2013 №403 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 цього порядку середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Згідно з п. 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п.13 Методики).

Апеляційним судом встановлено те, що на виконання вимог вищевказаної Методики, Мінекономрозвитку подало ДФС інформацію про автомобіль, що належить ОСОБА_1, як такий, що з року його випуску минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) 2016 року.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що для визнання автомобіля обєктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги, крім іншого, береться середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку та не підлягає перегляду чи коригуванню іншими субєктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів.

Більше того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, отримавши від Мінекономрозвитку інформацію про середньоринкову вартість автомобіля позивачки понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) 2016 року, відповідач прийшов до вірного висновку про необхідність нарахування позивачці транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік.

Апеляційний суд не приймає до уваги розрахунок вартості транспортного засобу наданий позивачкою, так як вказаний розрахунок зроблений 14.02.2017 року, а середньоринкова вартість автомобіля для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб визначається станом на 1 лютого базового податкового (звітного) періоду, яким в даному випадку є 2016 рік і не власником транспортного засобу, а Мінекономрозвитку.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, про те, що належний позивачці транспортний засіб не є у 2016 році об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК, оскільки його середньоринкова вартість становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при прийнятті податкового повідомлення рішення від 30.06.2016 року № 164938-03 Ковельська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області діяла в межах повноважень на підставі та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області задоволити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року у справі № 803/162/17 скасувати та прийняти нову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено 23.06.2017 року.