Справа № 730/348/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 730/348/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко П.І.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання неправомірним рішення відповідача від 11 квітня 2017 року про відмову в поновлені ОСОБА_2 пенсії за віком, з відновленням обов'язку Борзнянського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області щодо виплати ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV, починаючи з 1 червня 2015 року.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року закрито провадження у справі в частині вимог за період з 1 червня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Борзнянського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області від 11 квітня 2017 року про відмову в поновлені ОСОБА_2 пенсії за віком. Зобов'язано Борзнянське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України Чернігівської області відновити виплату ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач працює на посаді старшого секретаря Борзнянського районного суду Чернігівської області.

Крім того, позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.6) і їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України „Про державну службу" (а.с.4).

Виплата пенсії позивачу в розмірі, обчисленому відповідно до Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV проводилась по 31 березня 2015 року.

З 1 квітня 2015 року позивачу виплату пенсії припинено у зв'язку із набранням чинності Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ.

10 квітня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення пенсії за віком (а.с.4).

Рішенням від 11 квітня 2017 року (а.с.4) відповідачем відмовлено позивачу у поновлені пенсії за віком в розмірі, обчисленому відповідно до Закону від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ, яким було внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого тимчасово у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/довічне грошове утримання не виплачуються.

З 01.01.2017 року набрав чинності п. 10 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII, згідно з яким п. 22, в абзаці другому ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»; в абзаці третьому ст. 47 слова «які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу» замінити словами і цифрами «які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України»; в абзаці шостому ст. 4 цифри « 2017» замінено цифрами « 2018».

Вказані норми на момент звернення до суду та розгляду і вирішення справи неконституційними не визнавались, а також не скасовувались у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, протиправно задовольнив позовні вимоги з січня 2017 року, оскільки за нормами чинного законодавства особам, яким призначена пенсія і які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу», така пенсія тимчасово не виплачується.

При цьому, апеляційний суд керується положеннями вказаного Закону, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04), де Суд вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п.23 рішення).

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.41, 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області задовольнити.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Борзнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.