Справа № 823/824/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 червня 2017 року справа № 823/824/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі-відповідач), в якому просить стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь позивача компенсацію за кожну добу невикористаної відпустки за 2013 та 2014 роки.

21.06.2017 від представника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надійшло клопотання про залишення без розгляду позовної заяви позивача, у звязку з тим, що позовна заява подана з порушенням строків ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України. В обгрунтування вказаного клопотання представник відповідача вказує, що у листопаді 2016 року позивач звернувся з листом до голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив повідомити про розмір заборгованості щодо кількості діб невикористаної відпустки. Листом № 12/Р-274 від 23.11.2016 позивачу надана відповідь про відсутність заборгованості з виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, проте до суду позивач звернувся лише 31.05.2017, тобто після строку передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача та зазначив, що ним не пропущено строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази на підтвердження причин пропущеного строку звернення до суду поважними, суд встановив, наступне.

25.09.2015 наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 262 о/с позивача звільнено зі служби в управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.

У листопаді 2016 року позивач звернувся з листом до голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив повідомить про розмір заборгованості щодо кількості діб невикористаної відпустки.

Листом № 12/Р-274 від 23.11.2016 позивачу надана відповідь про відсутність заборгованості з виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, оскільки пунктом 56 постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» виплата грошової компенсації за невикористану відпустку передбачена лише за відпустку невикористану в році звільнення. Оскільки позивача звільнено 25.09.2015, тому відсутня заборгованість за невикористані дні відпустки.

Вирішуючи клопотання про залишення без розгляду позовної заяви позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить стягнути з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області компенсацію за кожну добу невикористаної відпустки за 2013 та 2014 роки.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України, визначено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме зазначено, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Зі змісту положень Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці» відпускні входять до структури заробітної плати.

Зокрема ст. 233 Кодексу законів про працю України, зазначено що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 15.10.2013 №8-рп/2013, зазначено, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що оскільки на дані правовідносини розповсюджується ст. 233 Кодексу законів про працю України, якою не обмежено строк звернення до суду за стягненням належної заробітної плати, то позивач не пропустив строк звернення до суду із відповідним позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення грошової компенсації.

Вказана позиція також підтверджується постановою Верховного Суду України від 26.10.2016 № 6-1395цс16.

Таким чином, клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є необгрунтованим та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 99-100, 155, 160, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення грошової компенсації - відмовити повністю.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Рідзель

Ухвалу складено у повному обсязі 26.06.2017.