Справа № 201/6509/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/6509/17
Провадження №2-а/201/236/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.05.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАА № 092393 від 01.05.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.05.2017р. інспектором винесено оскаржувану постанову, згідно із якою 01.05.2017р., позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Teana, д/н АЕ 2991 СХ здійснив проїзд на жовтий забороняючий сигнал світлофора та порушив пункт 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не зясовано належним чином всі обставини у справі, не враховані доводи правопорушника. Зазначає, що він дотримувався правил дорожнього руху. Так, не зупинившись на жовтий сигнал світлофору, рух на який дозволено у випадках передбачених п.8.11 ПДР, був зупинений інспектором УПП ОСОБА_2, який повідомив, що рух на жовтий сигнал світлофору заборонений.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП. Тому просить позов задовольнити

Позивач ОСОБА_1 14.06.2017р. надав суду заяву. в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі. Просив розглянути справу без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАС України.

Представник відповідача лейтенант поліції ОСОБА_3 (діє за довереністю від 04.01.2017р.) також надала 14.06.2017р. суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Крім того, передала до суду письмові заперечення на позов лейтенанта поліції ОСОБА_2 , в яких та зазначала, що 01.05.2017р., позивач, керуючи транспортним Nissan Teana, д/н НОМЕР_1, здійснив проїзд на жовтий забороняючий сигнал світлофора та порушив пункт 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху (також додано до заперечень й відеодиск з нагрудних камер).

Згідно із Правилами дорожнього руху, водію механічного транспортного засобу забороняється здійснювати рух на червоний, у тому числі миготливий сигнал світлофора. Червоний сигнал світлофора, що працює в будь-якому режимі, забороняє рух транспортних засобів. Жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Жовтий сигнал світлофора вмикається як проміжний між червоним і зеленим. Жовтий миготливий сигнал інформує про наявність небезпечного нерегульованого пішохідного переходу або перехрестя.

Зазначає, що згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 092393 від 01.05.2017р., відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За правилами ст. 33 КУпАП відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. Позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Зазначає, що фіксація правопорушення здійснювалася нагрудною відеокамерою. Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Водію ОСОБА_1 було розяснено положення ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. На постанові є підпис про отримання її копії. Враховуючи викладене, посилаючись вказані норми КУпАП, ст.ст. 49, 71 КАС України, лейтенант поліції просила відмовити у позові.

З урахуванням заяви позивача та представника відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд розглянув адміністративний позов за відсутності сторін та на підставі ст. 41 КАС України без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянув диск, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 01.05.2017р. позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Nissan Teana, д/н НОМЕР_1, здійснив проїзд на жовтий забороняючий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху.

Дійсно, Правилами дорожнього руху встановлено, що сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Втім, суд критично відноситься до доводів інспектора, про те, що постанова та відео з нагрудної камери є безспірними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач в позові наполягав, що він керувався п.8.11 ПДР та оцінивши дорожню обстановку, врахувавши, що він не зможе зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування завершив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору та дотримався умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідач надав на підтвердження власних доводів диск із записом порушення та спілкуванням з водієм автомобіля НОМЕР_2 з нагрудної камери.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач рухається в щільному потоці на значній відстані від автомобіля відповідача та перетинає регульоване перехрестя з світлофором, проте з вказаного відеозапису неможливо однозначно встановити, чи почав позивач перетинати перехрестя на жовтий сигнал світлофору, чи завершував проїзд перехрестя на вказаний сигнал, оскільки відстань до позивача дійсно значна, а стоп лінія дорожньої розмітки відсутня, тому суд виходить з приписів ч.3 ст. 62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Крім того, як зазначив інспектор, та як вбачається із оглянутого відео, ОСОБА_1 не заперечує, що він проїхав на жовтий сигнал світлофору, оскільки він завершував проїзд перехрестя та не зміг би зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, також дотримався умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

За таких обставин, суд вважає, що ані постановою ані відео з реєстратора не підтверджується факт порушення позивачем п. п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, її форма та зміст відповідають вимогам Додатку 5 до Інструкції , затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. До того ж позивач не вказав у позові, в якій саме частині дана постанова не відповідає затвердженій формі чинної Інструкції.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, тому не можна погодитися із доводами інспектора УПП, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху, почавши перетинати перехрестя саме на жовтий сигнал світлофору, зокрема, відповідного відеозапису цього правопорушення з якого можливо однозначно це встановити, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 41, 70-71, 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕАА № 092393 від 01.05.2017р. про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором патрульної поліції роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Ткаченко