Справа № 813/4476/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/3091/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_2

відповідача по справі: представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕйСіПі Україна» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «ЕйСіПі Україна» в грудні 2016 року звернулося з позовом в суд до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №209000012/2016/200201/2 від 11.10.2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів №209140000/2016/00432 від 11.10.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що митна вартість відповідачем була перерахована на власний розсуд та додає, що відповідно до висновків Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 25.11.2015 року у справі № 876/412/15, а також висновків Львівського апеляційного адміністративного суду, викладених в ухвалі від 04.04.2016 року у справі №876/693/16, до митної вартості включаються лише транспортні витрати на відрізку маршруту від місця завантаження товару до перетину митного кордону України. ТзОВ «ЕйСіПі Україна» надано відповідачу всі необхідні документи стосовно транспортно-експедиційних витрат, а також додаткові документи і письмові пояснення стосовно включення до митної вартості витрат на транспортування, передбачені Митним кодексом України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі №813/4476/16 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Львівською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у справі №813/4476/16 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно із зовнішньоекономічним договором поставки рідкого діоксину вуглецю СО2 від 09.12.2011 року № ACP/C/CNT/30/2011, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕйСіПі Польська» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕйСіПі Україна» (одержувач), позивачу надійшов товар на умовах Інкотермс: FCA PL Tarnow (із заводу у м. Тарнові, Польща) рідкий діоксид вуглецю, код УКТЗЕД НОМЕР_1, країна виробник - Польща, вагою брутто 18920 кг та ціною 3784,00 злотих або 200 злотих за тону, згідно з товаросупровідними документами, передбаченими пунктом 4.4 договору поставки. Оплата за поставлений товар згідно з рахунком-фактурою від 10.10.2016 року SI1607160 ТОВ «ЕйСіПі Україна» здійснена 20.10.2016 року в сумі 3784,00 злотих, про що свідчить реєстр від 18.10.2016 року до сплати та банківські документи.

Перевезення товару здійснювалось ТзОВ «Експрес логістик» на підставі договору з позивачем про надання транспортно-експедиційних послуг та послуги з перевезення безпечного вантажу автомобільним транспортом № АСР/01/2013 від 23.12.2013 року. Вартість перевезення рідкого діоксиду вуглецю СО2 склала 12 284,08 грн., у т.ч. ПДВ - 495,35 грн.

Оплата за транспортні послуги з перевезення поставленого товару згідно з рахунком-фактурою № 787 від 10.10.2016 року позивачем здійснена повністю 24.10.2016 року в сумі 12284,08 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими документами.

11.10.2016 року до митного поста «Малехів» Львівської митниці ДФС України декларантом ОСОБА_4 від імені позивача була подана митна декларація від 10.10.2016 року № 209140000/2016/043303 для проведення митного оформлення зазначеного товару, митна вартість якого визначена за ціною контракту з додаванням транспортних витрат за межами України, що перевозив товар - 31430,10 грн.

11.10.2016 року Львівською митницею було прийнято рішення № 209000012/2016/200201/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким митна вартість товару була перерахована в сторону збільшення, з додаванням транспортних витрат на доставку транспорту до пункту навантаження (3784,00 польських злотих + 1287,90 польських злотих (транспортні витрати).

Окрім цього, 11.10.2016 Львівською митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № 209140000/2016/00432.

11.10.2016 року позивач подав відповідачу нову митну декларацію № 209140000/2016/043413, відповідно до якої оформив товар у митний режим вільного обігу (ІМ-40), сплативши митні платежі.

Судом встановлено, що причиною для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та складення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів слугувало те, що при здійсненні розрахунку сум транспортно-експедиційних витрат позивачем були враховані тільки витрати на перевезення вантажу від Тарнува (Польща) до кордону України (м. Рава-Руська) та сума експедиційних витрат, тобто без врахування транспортних витрат на доставку порожнього транспортного засобу до місця завантаження.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положенням частини 4 вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із положеннями статті 57 Митного кодексу України. визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Дана норма не передбачає необхідності включення до митної вартості товарів витрат на переміщення транспортного засобу, коли він не переміщує товари.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року в справі №813/4476/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 23.06.2017 року