Справа № 805/1771/17-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 р. Справа №805/1771/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:15:20

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації до Словянської державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, визнань дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

відпозивача - ОСОБА_1, довіреність від 15 лютого 2017р. № б/н

відвідповідача - ОСОБА_2, довіреність від 07.06.2017р. №6075/05-22-10-012

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Словянської державної податкової інспекції Головного управлінняДержавної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, визнань дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, а саме:

визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.10.2016 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_1;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2016 року № НОМЕР_3;

визнання дій відповідача щодо нарахування пені в сумі 133001,81 грн. протиправними та зобовязання відповідача здійснити коригування нарахованої пені шляхом виключення (зменшення) у розмірі 133 001,81 грн. в інтегрованій картці позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення були складені:

на підставі акту камеральної перевірки від 30.09.2016 року № 5568/12-02/20316969 (жовтень, листопад, грудень 2015 року), а саме:

- податкове повідомлення- рішення від 18.10.2016 року № на суму 227 199,99грн.

- податкове повідомлення- рішення від 18.10.2016 року № на суму 5 622,32грн.

на підставі акту камеральної перевірки від 16.12.2016 року № 7396/12-02/20316969 (жовтень, листопад, грудень 2015 року), а саме:

- податкове повідомлення - рішення від 23.12.2016 року № на суму 108 923,67грн.,

на підставі акту про результати перевірки неподання /несвоєчасне подання податкової звітності за травень 2014 року від 30.09.2016 року №5567/12-02/20316969, а саме:

- податкове повідомлення - рішення від 18.10.2016 року № на суму 170,00грн.,

Зі змісту акту перевірки № 5568/12-02/20316969 встановлено, що перевірці підлягала податкова звітність по грошовим зобовязанням зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ за жовтень, листопад, грудень 2015 року.

Натомість податковим органом фактично було перевірено порядок визначення податкових зобовязань та своєчасність, повнота їх нарахування та сплати.

Зі змісту акту перевірки №7396/12-02/20316969 проведено перевірку дотримання граничних строків сплати суми узгодженого податкового зобовязання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, згідно декларацій за грудень 2015 рік.

Крім того, позивач зазначає, що під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для встановлення дотримання строків сплати самостійно визначеного грошового зобовязання.

Позивач вважає, що відповідачем порушені строки проведення камеральної перевірки, чим порушено п. 200.10 ст. 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених в ній даних.

На думку позивача, строк проведення камеральної перевірки за актом № 5567/12-02/20316969 від 30.09.2016 року закінчився 19.10.2014 року, строки проведення камеральної перевірки за актом № 5568/12-02/20316969 від 30.09.2016 року закінчилися 13.12.2015 року, 18.01.2016 року, 15.02.2016 року та строк проведення камеральної перевірки за актом № 7396/12-02/20316969 від 16.12.2016 року закінчився 15.02.2016 року.

При цьому, позивач відмічає, що податкові повідомлення рішення є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на незаконність самої податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.

Також, позивач відмічає, що сертифікатом (висновком) Донецької ТПП від 30.07.2014 року № 2059 засвідчено питання настання непереборної сили на момент його видачі, дату закінчення встановити неможливо. При цьому, позивач вважає, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації звільнено від застосування штрафних санкцій та пені з боку податкових органів.

У судовому засіданні повноважний представник позивача підтримав вимоги викладені в позовній заяві, з урахуванням наданих додаткових письмових пояснень та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що позивачем було порушено вимоги щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов'язання, у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, у зв'язку з чим порушено вимоги п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

Як зазначає відповідач, Словянське управління по газопостачанню та газифікації до Словянської ОДПІ за грудень 2015 року було надано декларацію зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживання усіх форм власності за № НОМЕР_4 від 15.01.2016 року, відповідно до якої сума сплати збору до бюджету складає 749 854,50 грн. Дана сума в розумінні п. 54.1 ст. 54 ПК України є узгодженою та підлягала сплаті у строк до 30.01.2016 року. Втім, позивачем сплачено вказану суму з порушенням вимог п. 57.1 ст. 57 та п. 317.4 ст. 317 ПК України, що стало підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень рішень за ф. Ш відповідно до ст. 126 ПК України.

Податкове повідомлення рішення форми «ПС» № НОМЕР_1 від 18.10.2016 року на суму 170,00 грн. було прийнято на підставі ст.120 Податкового Кодексу України за несвоєчасне подання податкової декларації зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживання усіх форм власності за травень 2014 року (надана 24.06.2014 року, а граничний строк подання 20.06.2014 року).

При цьому, відповідач зазначає, що у звязку з порушенням позивачем строків сплати узгодженого зобовязання, відповідно до ст. 129 ПК України в автоматичному режимі було нараховано пеню в сумі 133 001,81 грн. за період з 23.03.2016 року по 31.12.2016 року.

Вважає, що спірні податкові повідомлення - рішення були прийняті у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України чинними на момент прийняття спірних податкових повідомлень - рішень. Та просив суд повністю відмовити Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та встановив наступні обставини.

Позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації(, 84112, м. Словянськ, вул. Світлодарська, буд. 28Б) зареєстрований в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Судом встановлено, що Словянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області було проведено камеральні перевірки своєчасності сплати збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності щодо позивача як юридичної особи від 30.09.2016 року № 5568/12-02/20316969 (жовтень, листопад, грудень 2015 року) та своєчасності подання податкових декларацій з вказаного збору від 30.09.2016 року №5567/12-02/20316969 та акт камеральної перевірки про дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання від 16.12.2016 року № 7396/12-02/20316969 (період грудень 2015 року).

Актом камеральної перевірки про дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання від 30.09.2016 року № 5568/12-02/20316969 встановлено порушенняп.57.1ст.57, п. 317.4 ст. 317 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов'язання у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.

На підставі вказаного акту перевірки прийнято податкові повідомлення рішення:

- № від 18.10.2016 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності зобов'язано сплатити штраф у розмірі 227 199,99 грн.;

- № НОМЕР_2 від 18.10.2016 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності зобов'язано сплатити штраф у розмірі 5622,32грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивача 18.10.2016 року, та отримано останнім 25.10.2016 року згідно відмітки про вручення поштового відправлення.

Актом про результати перевірки неподання/несвоєчасного подання податкової звітності від 30.09.2016 року № 5567/12-02/20316969 встановлено порушення п.49.18ст. 49 тап. 317.4 ст. 317 Податкового кодексу України у зв'язку з несвоєчасним поданням податкової декларації зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності за травень 2014 року.

На підставі вказаного акту перевірки прийнято податкове-повідомлення рішення:

- № від 18.10.2016 року, яким за порушення п. 49.18 ст. 49, п. 317.4 ст. 317 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання у розмірі 170,00 грн.

Згідно листа відповідача № 18150/10/05-22-12-02-13-3 від 03.10.2016 року, акти про перевірку граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання та несвоєчасного подання і податкової звітностізі збору у вигляді цільової надбавки до тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності №5568/12-02/20316969 та5567/12-02/20316969 від 30.09.2016 року направлені на адресу позивача 03.10.2016 року та отримані позивачем 05.10.2017 року згідно відмітки про вручення поштового відправлення.

Актом камеральної перевірки про дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання від 16.12.2016 року № 7396/12-02/20316969 встановлено порушення п.57.1ст.57, п. 317.4 ст. 317 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов'язання у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності. Вказаний акт направлений на адресу позивача 19.12.2016 року, та отримано останнім 21.12.2016 року.

Згідно з даними інтегрованої картки платником податків визначені штрафні санкції податкового зобов'язання за період з 15.12.2016 року по 31.01.2016 року у сумі 36 523,67 грн., з 22.11.2016 року по 31.01.2016 рокуу сумі 36 200,00 грн., за 25.10.2016 року по 31.01.2016року у сумі 36 200,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення рішення :

- № НОМЕР_3 від 23.12.2016 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності зобов'язано сплатити штраф у розмірі 108 923,67 грн.

Листом від 27.12.2016 року № 24150/10/05-22-17 Словянська державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулось до позивача, в якому зазначило що станом на 26.12.2016 року по підприємству існує заборгованість з податків і зборів у сумі 365 994,12 грн., а саме, збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (штрафні санкції 232992,31 грн. та пеня 133 001,81 грн.).

Судом встановлено, та не заперечувалось позивачем, що узгоджені грошові зобовязання зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природній газ для споживання усіх форм власності сплачені з порушенням граничних строків, а саме в березні 2016 року сплачено платіжним дорученням № 1194 від 23.03.2016 року у сумі 50 000,00 грн., в квітні 2016 року сплачено платіжним дорученням № 1306 від 19.04.2016 року у сумі 181 000,00 грн., в травні 2016 року сплачено платіжними дорученнями № 315 від 24.05.2016 року у сумі 140 000,00 грн., № 316 від 25.05.2016 року у сумі 41 000,00 грн., в червні 2016 року сплачено платіжними дорученнями №365 від 17.06.2016 року у сумі 56 223,16 грн., № 368 від 29.06.2016 року у сумі 124 776,84 грн., в липні 2016 року сплачено платіжним дорученням № 406 від 26.07.2016 року у сумі 181 000,00 грн., в серпні 2016 року сплачено платіжним дорученням № 459 від 23.08.2016 року у сумі 181 000,00 грн., в вересні 2016 року сплачено платіжним дорученням №512 від 29.09.2016 року у сумі 181 000,00 грн., в жовтні 2016 року сплачено платіжним дорученням № 571 від 25.10.2016 року у сумі 181 000,00 грн., в листопаді 2016 року сплачено платіжним дорученням №680 від 22.11.2016 року у сумі 181 000,00 грн., в грудні 2016 року сплачено платіжним дорученням № 748 від 15.12.2016 року у сумі 182 618,34 грн.

Також судом встановлено, що позивачем несвоєчасно подано податкову декларацію зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, а саме, за травень 2014 року по строку подання 20.08.2014 року, фактично 19.09.2014 року.

За даними інтегрованої картки позивача вбачається, що за платежем «17060100», збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності» обліковується заборгованість з пені зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності за наступні періоди: 30.03.2016 18.04.2016 у сумі 2611,15 грн., 30.03.2016 23.05.2016 у сумі 5554,10 грн.,30.03.2016 24.05.2016 у сумі 1656,13 грн., 30.03.2016 16.06.2016 у сумі 3203,80 грн., 30.03.2016 28.06.2016 у сумі 8190,27 грн., 30.03.2016 25.07.2016 у сумі 6943,66 грн., 30.04.2016 25.07.2016 у сумі 5388,24 грн.,30.04.2016 22.08.2016 у сумі 12966,72 грн.,30.04.2016 28.09.2016 у сумі 17138,62 грн., 30.04.2016 24.10.2016 у сумі 23227,34 грн., 30.04.2016 14.12.2016 у сумі 26051,55 грн.

Вказані обставини позивачем не заперечуються та не є спірними.

Відповідно до п. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Спірними податковими повідомленнями - рішеннями до позивача застосовано відповідальність у вигляді штрафу, за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань зі сплати узгоджених сум грошового зобов'язання у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ та за несвоєчасне подання - передбачену ст. 126 ПК України.

Разом з цим, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон України №1669), який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначив тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053.

Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Донецьк (місце первинної реєстрації, здійснення господарської діяльності), Краматорськ Донецької області.

З аналізу наведених норм вбачається, що стаття 10 Закону України № 1669 передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобовязань є наявність у такого субєкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.

Таким чином Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

У даному випадку позивачеві нараховані штрафні санкції саме за несвоєчасну сплату ним грошових зобовязань та несвоєчасне подання звітності, проте, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач звертався до ТПП із заявою про засвідчення йому форс-мажорні обставини на період АТО у відповідності до статті 10 Закону № 1669, про що ТПП засвідчила Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» настання обставин непереборної сили при здійсненні діяльності на території м. Донецьк та дотриманні норм обовязкових платежів з 01.07.2014 в сертифікаті №2059/05-4 від 30.07.2014.

Щодо порушення відповідачем строку проведення камеральних перевірок суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення камеральної перевірки) визначає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно п.200.10 ст.200 ПК України протягом 30 календарнихднів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

На підставі аналізу зазначених норм Податкового кодексу, суд дійшов до висновку, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані Податковим кодексом України.

При цьому, суд не приймає посилання позивача на те, що камеральну перевірку контролюючий орган може проводити не пізніше 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, оскільки це обмеження, відповідно до вимог п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, стосується перевірки заявлених даних в декларації.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Стаття 126 ПК України встановлює, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У той же час стаття 1 ПК України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 ПК України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Згідно з п. 203.2 ст. 203 ПК України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання,- у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, Податковий кодекс України та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" по різному регулюють питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення платника податку, який зареєстрований та здійснює діяльність на території, на якій проводилась АТО до відповідальності за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань внаслідок настання обставин непереборної сили у період, починаючи з 14.04.14 р. (початок проведення АТО).

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм суд виходить з того, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми Закону № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання відповідальності платника податку за несвоєчасне виконання податкових зобов'язань, а норми Закону № 1669 регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 р. та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач виконав усі вимоги законодавства, які є підставою для звільнення останнього з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобовязань щодо сплати штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобовязань.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.07.2016 №805/939/16-а.

При цьому, щодо позовної вимоги позивача про визнання дій протиправними щодо нарахування пені в сумі 133 001,81 грн. протиправними та зобовязання відповідача здійснити коригування нарахованої пені шляхом виключення (зменшення) у розмірі 133 001,81 грн. в інтегрованій картці позивача, суд зазначає наступне.

Так, дискреційне повноваження дає можливість на власний розсуд прийняти управлінське рішення вибираючи один з кількох правомірних варіантів поведінки. Тобто, законодавство яке регулює відповідні правовідносини, повинне вказувати на можливість суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року, при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов'язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

Тобто, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, а корегування даних у картці особового рахунку може бути здійснено виключно за наявності передбачених законом підстав.

При цьому, суд звертає увагу на те, що спосіб захисту порушеного права має бути ефективним з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішеннявід 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що «спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Крім того, позовна вимога позивача щодо здійснення коригування нарахованої пені шляхом виключення (зменшення) у розмірі 133 001,81 грн. з інтегрованої картки позивача є похідною від визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.10.2016 року №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_1; від 23.12.2016 року № НОМЕР_3 застосованих Словянською державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації.

З метою забезпечення ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів наказом Міністерств доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року №765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (далі по тексту - Порядок).

Цим Порядком встановлюється механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з пунктами 11-13 Розділу ІІ Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобовязань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобовязань спричиняють для платника податку правові наслідки, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Зазначене свідчить про наявність такого способу захисту порушеного права позивача, як зобовязання відповідача внести зміни до картки особового рахунку платника податків.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність зобовязання відповідача внести зміни до інтегрованої картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації шляхом виключення (зменшення) у розмірі 133 001,81 грн. в інтегрованій картці позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до приписів ч.1, 3 ст.94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, підлягають стягненню на користь позивача у розмірі відповідному до задоволених вимог.

З огляду на те, що за подання адміністративного позову (справа №805/1771/17-а) позивачем сплачено судовий збір у сумі 7 123,77 грн. (платіжне доручення №2397 від 10.04.2017) та 1 600,00 грн.( платіжне доручення №2443 від 21.06.2017) суд приходить до висновку щодо стягнення на користь позивача судових витрат у розмірі 8 723,77 грн.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомленнярішення Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 18.10.2016 року №, №, №.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 23.12.2016 року № НОМЕР_3.

Визнати дії відповідача щодо нарахування пені в сумі 133 001,81 грн. протиправними та зобовязати відповідача здійснити коригування нарахованої пені шляхом виключення (зменшення) у розмірі 133 001,81 грн. в інтегрованій картці позивача.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань зі Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (код за ) на користь Словянського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» ( код за ) на р/р 5201 ПАТ «Альфа-Банк» м. Київ МФО 300346 суми судового збору у розмірі 8 723,77 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 червня 2017 року в присутності представників позивача та відповідача.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 26 червня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Кочанова П.В.