Справа № 607/12996/16-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6103/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2017 року у справі № 607/8091/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, Тернопільської міської комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» третя особа ТзОВ «Добробут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.04.2016 р. він звертався до УСП Тернопільської міської ради з заявою про встановлення статусу учасника війни, оскільки відповідно до наказу директора цього підприємства від 17.04.2015 р. він був відряджений в зону проведення антитерористичної операції у м. Золоте, Попаснянського району Луганської області де пробув до 20.07.2015 р., однак йому було відмовлено з посиланням на те, що у листах-відповідях начальника штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України від 10.05.2016 р. № 33/7-4889, № 33/5192 від 17.05.2016 р. вказано, що відсутні відомості про його безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

27.03.2017 р. позивач уточнив свої позовні вимоги та просив: визнати неправомірними дії Комісії щодо відмови йому у наданні статусу учасника війни; зобов'язати Комісію встановити йому такий статус.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Тернопільської міської комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника війни.

Зобов'язано Тернопільську міську комісію для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановити ОСОБА_1 статус учасника війни.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що не взято до уваги лист Служби безпеки України штабу Антитерористичного центру від 10.05.2016 р. № 33/7- 4889 в якому зазначається, що наказами керівника АТЦ при СБУ ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях персонально не залучався.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом (по виробничій діяльності) директора ТОВ «Добробут» № 19 від 17.04.2015 р. позивача відряджено на будівництво взводних опорних пунктів з метою зміцнення обороноздатності держави в м. Золоте, Попаснянського район Луганської області з 18.04.2015 р. по 25.05.2015 р.

В силу Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач звернувся до відповідача із заявами про встановлення статусу учасника війни, додаючи відповідні документи на підтвердження такого статусу, а саме:

наказ (по виробничій діяльності) директора ТОВ «Добробут» № 19 від 17.04.2015 р. «Про організацію та проведення робіт з будівництва інженерних споруд» де зазначено, що позивача відряджено на будівництво взводних опорних пунктів з метою зміцнення обороноздатності держави в м. Золоте, Попаснянського район Луганської області з 18.04.2015 р. по 25.05.2015 р.

посвідченні про відрядження позивача, де зазначено, що він 18.04.2015 р. вибув з м. Тернополя і 20.04.2015 р. прибув у м. Золоте, та 29.05.2015 р. вибув з м. Золоте і повернувся в м. Тернопіль 30.05.2015 р.

витяг з наказу керівника сектору «С» (по стройовій частині) № 166 від 13.06.2015 р., де зазначено, що ОСОБА_1 (муляра) слід вважати таки, що прибув у службове відрядження для проведення робіт з будівництва інженерних споруд;

довідку виконавчого комітету Золотівської міської ради Луганської області № 347 від 20.07.2015 р. де зазначено, що ОСОБА_1, працівник ТзОВ «Добробут», перебував в зоні проведення АТО на будівництві інженерних споруд першої лінії оборони в м. Золоте, Попаснянського району Луганської області з 20.04.2015 р. по 20.07.2015 р.

Однак листом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 3104/13.5 від 13.06.2016 р. його повідомлено про відмову у встановленні статусу учасника війни у зв'язку з тим, що згідно листа заступника начальника штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 10.05.2016 р. № 33/7-4889, від 17.05.2016 р. № 33/5192 відсутні відомості про безпосереднє залучення ОСОБА_1 до виконання завдань антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Вважаючи таку відмову неправомірною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт безпосередньої участі позивача у будівництві фортифікаційних споруд у м. Золоте Попаснянського району Луганської області з 18 квітня по 25 травня 2015 року підтверджується наказом про відрядження позивача, витягом із наказу про прибуття в зону АТО, а також показами свідків, яким встановлено зазначений статус учасника війни та які безпосередньо були присутні разом із позивачем при виконанні зазначених робіт.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками війни вважаються працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі у забезпеченні проведення антитерористичної операції, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог п. 13 ст. 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23.09.2015 р. № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам», пунктом 2 якої встановлено, що підставою для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документи про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Враховуючи наведені вище законодавчі положення колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов, оскільки позивач брав безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, а саме брав участь будівництві фортифікаційних споруд у м. Золоте Попаснянського району Луганської області з 18 квітня по 25 травня 2015 року, яке підтверджується наказом про відрядження позивача, витягом із наказу про прибуття в зону АТО.

Крім цього суд апеляційної інстанції вважає за потрібне вказати, що факт безпосередньої участі позивача у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення підтверджено показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким встановлено статус учасника війни та які безпосередньо були присутні разом з позивачем при виконанні зазначених робіт.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2017 року у справі № 607/8091/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький

Повний текст ухвали складено 23 червня 2017 року