Справа № 826/18086/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного управління Національної поліції у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту Відповідач, ГУ НП України у місті Києві), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №4 (далі - Відповідач, Атестаційна комісія №4) у якому просив (з урахуванням уточнених позовних вимог) :

- визнати протиправним та скасування рішення Атестаційної комісії № 4;

- визнати протиправним та скасування наказ № 53 о/с ГУ НП України у місті Києві в частині звільнення ОСОБА_2;

- поновити на посаді командира взводу полку поліції особливого призначення № 2 ГУ НП України у місті Києві з спеціальним званням «старший лейтенант поліції»;

- стягнути з ГУ НП України у місті Києві на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 100 556,56 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ НП України у місті Києві звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід - задовольнити частково, оскаржувану постанову - скасувати, а позов залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 4 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження по справі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 починаючи з 02.02.2009 року перебував на службі в Головному управлінні Міністерстві внутрішніх справ України в м. Києві (далі по тексту - ГУ МВС України в м. Києві). Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 06.11.2015 року № 1013 о/с позивача було звільнено.

07.11.2015 року на підставі заяви ОСОБА_2 прийнято на службу до ГУ НП України у місті Києві на посаду командира взводу полку поліції особливого призначення із присвоєнням йому спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Наказом ГУ НП України у місті Києві від 22.01.2016 року № 53 о/с ОСОБА_2 був звільнений згідно із п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 29.01.2016 року (Т.1 а.с.121).

Підставою для прийняття наказу про звільнення став атестаційний лист ОСОБА_2 з висновком атестаційної комісії від 15.12.2015 року.

Вважаючи протиправним рішення відповідачів з проведення атестування, а також наступне звільнення, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення (висновок) Атестаційної комісії №4 щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняті без врахування його професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів та не підтверджуються належними доказами, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 проходив службу у ГУ МВС України в м. Києві. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 06.11.2015 року № 1013 о/с позивача було звільнено.

07.11.2015 року на підставі заяви ОСОБА_2 прийнято на службу до ГУ НП України у м. Києві на посаду командира взводу полку поліції особливого призначення із присвоєнням йому спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Наказом ГУ НП України у м. Києві №7 від 01.12.2015 року відповідно до Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри в ГУ НП у місті Києві створено атестаційні комісії та затверджено їх склад.

Наказом начальника ГУ НП у м. Києві № 9 від 15.12.2015 року про доповнення вищевказаного наказу №7 початок атестування поліцейських ГУ НП у м. Києві визначено з 07.12.2015 року.

В подальшому, наказом начальника ГУ НП у місті Києві №11 від 15.12.2015 року, відповідно до ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465, з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей та рівня підготовленості поліцейських ГУ НП у м. Києві створено атестаційні комісії ГУ НП у м. Києві №№1,2,3,4,5,6,7,8, затверджено їх персональний склад, визначено терміни проведення атестації поліцейських з 15 по 28 грудня 2015 року та визнано таким, що втратив чинність наказ начальника ГУ НП у м. Києві №7 від 01.12.2015 року.

За результатами розгляду матеріалів позивача Атестаційною комісією №4 прийнято рішення, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню із служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом ГУ НП України у місті Києві від 22.01.2016 року № 53 о/с ОСОБА_2 був звільнений згідно із п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 29.01.2016 року (Т.1 а.с.121).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником відповідача Глущенко О.М. було заявлене клопотання від 11.01.2017 про залишення позову без розгляду на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України (Т.1 а.с.62) ( далі по тексту - клопотання).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2017 в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено та зазначено, що позивачем подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строків звернення до суду разом з довідкою Банівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 08.02.2017 року № 148 з яких вбачається, що позивач перебував у с. Банівка у період з 02.02.2016 року по 11.11.2016 року, в зв'язку з необхідністю догляду за хворою матір'ю (Т.2 а.с.17).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку про поважність причин пропуску строку позивача звернення до адміністративного суду та про відсутність підстав для застосування наслідків, встановлених ч.1 ст. 100 КАС України.

Між тим, під час розгляду клопотання, судом першої інстанції не надано оцінки саме поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, чим порушено норми процесуального права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК України). Основний акцент робиться на юридичному факті, тобто дії чи події, які набувають юридичного значення зі спливом строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

В силу вимог ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Строк звернення до суду може бути загальним або спеціальним. Спеціальні строки звернення до суду встановлюються КАС або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Тобто, в даному випадку строк звернення до суду з позовом є спеціальним і становить один місяць з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів строки звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, наголошено відповідачем та не спростовано позивачем, оскаржуваний наказ ГУ НП України у місті Києві від 22.01.2016 року № 53 о/с ОСОБА_2 отримав 29.01.2016, про що свідчить підпис останнього на копії зазначеного наказу (Т.1 а.с.121).

Таким чином, останнім днем звернення до суду з даним позовом було 29.02.2016.

Наразі, з адміністративним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції 21.11.2016, що підтверджується штампом Окружного адміністративного суду міста Києва (П/826/18086/16)(Т.1 а.с.3).

22.11.2016 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ГУ НП у місті Києві, Атестаційної комісії №4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Між тим, судом першої інстанції не взято до уваги, що адміністративний позов подано більше ніж через 9 місяців після прийняття оскаржуваного рішення, а предметом спору в даному випадку є звільнення з публічної служби позивача, що в свою чергу має спеціальний строк для звернення до суду з позовом.

Крім того, під час подання позову ОСОБА_2 не було зазначено про причини пропуску спеціального строку звернення до суду з даним позовом та не надано вмотивованого клопотання про його поновлення, як того вимагає КАС України.

Правовими положеннями п.5 ч.1 ст. 107 КА України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст. 100 КАС України).

Отже, на стадії відкриття провадження суд може залишити позовну заяву без розгляду лише з однієї підстави - пропуск строку звернення до суду

Разом з тим, як вже наголошувалось судом апеляційної інстанції, позивачем під час подання позову не надано суду першої інстанції доказів пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Наразі, клопотання ГУ НП у місті Києві було розглянуто судом першої інстанції лише 07.03.2017, тобто під час постановлення рішення по справі.

Отже, в даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено, позивач був повідомлений належним чином про порушення своїх прав, свобод та інтересів починаючи з 29.01.2016 року.

З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що необхідною умовою для поновлення строку звернення є поважність причин його пропуску.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем під час судового засідання довідки КП «Приморської центральної районної лікарні» в якості доказів поважності причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки Банівської сільської ради Приморського району Запорізької області №148 від 08.02.2017 позивач - ОСОБА_2 перебував у с. Банівка у період з 02.02.2016 року по 11.11.2016 року, в зв'язку з необхідністю догляду за хворою матір'ю - ОСОБА_5

В якості доказів позивачем надано суду апеляційної інстанції довідку КП «Приморської центральної районної лікарні» про перебування ОСОБА_5 на обліку починаючи з 2015 року та потребує оперативного лікування з подальшим доглядом.

Між тим, зазначена довідка не містить дати заповнення та не зареєстрована у встановленому законом порядку, а тому не може бути підтвердженням поважності причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом ОСОБА_2

Також, позивачем надано довідку КП «Приморської центральної районної лікарні» з якої вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні. Однак, до зазначеної довідки не надано виписки з історії хвороби ОСОБА_5, де було би зазначено про перебування останньої на стаціонарному лікуванні.

Крім того, зазначена довідка містить дату заповнення - 14.06.2017, а тому не може бути підтвердженням поважності причини пропуску строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом ОСОБА_2 в період з 29.01.2016 по 29.02.2016.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, а позивачем зазначених підстав не наведено та будь-які докази на підтвердження їх існування в матеріалах справи відсутні, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 березня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №4 про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.