Справа № 826/4247/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 червня 2017 року 16:50 № 826/4247/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко М.В., вирішив адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту»

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва

Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі також - ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва (далі також - ДПІ, відповідач-1), Офісу великих платників податків ДФС (далі також - Офіс, відповідач-2) в якому просить :

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 13.12.2016 № .

2. Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо списання коштів, які спрямовувалися ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» для сплати поточних податкових зобов'язань за серпень-вересень 2016 року на погашення податкового боргу згідно податкових повідомлень-рішень № від 10.10.2014 та № від 27.10.2014.

3. Зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС зарахувати кошти, перераховані ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» згідно платіжних доручень:

- № 58990 від 22.09.2016 на суму 510 000, 00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за серпень 2016 року»;

- № 59358 від 29.09.2016 на суму 800 000, 00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за серпень 2016 року»;

- № 59406 від 30.09.2016 на суму 1 536 764, 00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за серпень 2016 року»;

- № 60247 від 20.10.2016 на суму 350 000,00 грн призначення платежу - « Поповнення електронного рахунку»;

- № 60399 від 25.10.2016 на суму 300 000,00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за вересень 2016 року»;

- № 60549 від 26.10.2016 на суму 451 717,00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за вересень 2016 року»;

- № 60610 від 27.10.2016 на суму 800 000,00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за вересень 2016 року»;

- № 60654 від 28.10.2016 на суму 1 200 000,00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за вересень 2016 року» відповідно до призначення платежу, зазначених у платіжних дорученнях.

Позивач вважає протиправними дії відповідача-1 щодо встановлення обов'язку сплати штрафних санкцій за порушення граничних термінів оплати податку на додану вартість по податковим-повідомленням рішенням № від 10.10.2014 та № від 27.10.2014, оскільки відповідачем-1 порушено порядок погашення податкового боргу та проведення камеральних перевірок, безпідставно застосовано штрафні санкції.

Відповідачі проти позову заперечували з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування управління податків та зборів з юридичних осіб Іванченко Н.В. ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві 22.11.2016 проведено перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» ().

В ході проведення перевірки встановлено порушення строків сплати податкових зобов'язань по податку на додану вартість, передбачені п. 203.1 ст. 203, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки посадовою особою ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві складено акт від 22.11.2016 № 10563/26-53-12-01/04737111. В подальшому керівником (заступником керівника) ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві Подзугун К.В. винесено податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 № , яким підприємство, за затримку на 98, 97, 96, 95, 71, 70, 70, 64 календарних днів сплати грошового зобов'язання, зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 774 402,80 грн.

Також судом встановлено, протягом вересня-жовтня 2016 року позивач сплачував поточні зобов'язання з податку на додану вартість за, а саме:

- відповідно до платіжного доручення № 58990 від 22.09.2016 позивач сплатив 510 000, 00 грн призначення платежу - «сплата ПДВ за серпень 2016 року»;

- відповідно до платіжного доручення № 59358 від 29.09.2016 позивач сплатив 800 000, 00 грн призначення платежу - «сплата ПДВ за серпень 2016 року»;

- відповідно до платіжного доручення № 59406 від 30.09.2016 позивач сплатив 1 536 764,00 грн призначення платежу - «сплата ПДВ за серпень 2016 року»;

- відповідно до платіжного доручення № 60247 від 20.10.2016 Товариство сплатило 350 000,00 грн. призначення платежу - «поповнення електронного рахунку»;

- відповідно до платіжного доручення № 60399 від 25.10.2016 Товариство сплатило 300 000,00 грн призначення платежу - «сплата ПДВ за вересень 2016 року»;

- відповідно до платіжного доручення № 60549 від 26.10.2016 Товариство сплатило 451 717,00 грн призначення платежу - «сплата ПДВ за вересень 2016 року»;

- відповідно до платіжного доручення № 60610 від 27.10.2016 Товариство сплатило 800 000,00 грн призначення платежу - «сплата ПДВ за вересень 2016 року»;

- відповідно до платіжного доручення № 60654 від 28.10.2016 Товариство сплатило 1 200 000,00 грн призначення платежу - «Сплата ПДВ за вересень 2016 року».

ДПІ у Дніпровському ГУ ДФС у м. Києві зараховано кошти, які спрямовувалися Товариством для сплати поточних податкових зобов'язань з податку на додану вартість за серпень-вересень 2016 року на погашення податкового боргу, згідно податкових повідомлень-рішень № від 10.10.2014 та № від 27.10.2014.

Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» не погоджуючись з діями та рішенням ДПІ у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві, звернулось до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до п. п. 20.1.4, п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно абз.1 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 (далі - Методичні рекомендації), акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку № 2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Аналіз вищенаведених правових положень дозволяє дійти до висновків, що у даному випадку камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків; камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності, повинна бути проведена протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання такої звітності.

Як вбачається зі змісту акта від 22.11.2016 № 10563/26-53-12-01/04737111, в даному випадку контролюючим органом проведена саме камеральна перевірка. Згідно складеного акту від 22.11.2016 № 10563/26-53-12-01/04737111, фіскальний орган проводив перевірку не податкової звітності ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», а перевірку своєчасності сплати товариством податку на додану вартість, що відповідно до пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

В той же час, відповідно до Методичних рекомендацій (додатку №2 форма акту) камеральні перевірки можуть бути проведені лише з приводу перевірки даних, задекларованих у податковій звітності та з використанням податкової декларації (розрахунку) та бази даних Міністерства доходів і зборів.

В той же час, на відміну від камеральної перевірки, документальна невиїзна перевірка потребує наявності наказу про призначення документальної перевірки та обов'язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення. Проте, позивач не отримав від відповідача копії наказу про проведення документальної невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку перевірки та місце її, що є підтвердженням порушення відповідачем-1 при проведенні перевірки вимог діючого законодавства, зокрема контролюючий орган діяв не у спосіб, передбачений Законом.

Таким чином, діючи не у спосіб, передбачений Законом, відповідач-1 провів камеральну перевірку з питань, які є відмінними від питань, що входять до предмета камеральної перевірки, в результаті чого суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 № прийняте відповідачем передчасно, з порушенням встановленого законом порядку, на підставі акту перевірки, який складений з порушенням, а тому є протиправним і підлягає скасуванню, відповідно позовні вимоги в цій частині є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дії ДПІ щодо списання коштів, які спрямовувалися ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» для сплати поточних податкових зобов'язань за серпень-вересень 2016 року на погашення податкового боргу згідно податкових повідомлень-рішень № від 10.10.2014 та № від 27.10.2014 та зобов'язання Офісу великих платників податків ДФС зарахувати кошти, перераховані ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» згідно платіжних доручень, суд зазначає наступне.

Як закріплено у статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За нормами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.1 статті 57 цього кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

За визначенням у підпункті 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашенням податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом; а податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 цих же статті і пункту).

За правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із системного тлумачення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України випливає, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2015 в адміністративній справі № 826/16277/14 позов Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Дніпровському районі від 10.10.2014 року № , прийняте Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2015 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2015 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою в позові Приватного акціонерного товариства «Київ - Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено в повному обсязі.

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2014 в адміністративній справі № 826/17679/14 за позовом Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.10.2014 № , в задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» відмовлено повністю. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року - без змін.

За наведеного, зарахування податковим органом коштів, що надходили від позивача в оплату поточних податкових зобов'язань з податку на додану вартість за відповідний період на погашення податкового боргу, що виник у попередніх податкових періодах, є правомірним, а отже суд резюмує, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

У зв'язку із цим, підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо списання коштів, які спрямовувалися ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» для сплати поточних податкових зобов'язань за серпень-вересень 2016 року на погашення податкового боргу згідно податкових повідомлень-рішень № від 10.10.2014 та № від 27.10.2014 - відсутні.

Крім того, позовна вимога про зобов'язання Офісу великих платників податків ДФС зарахувати кошти, перераховані ПАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» згідно платіжних доручень є похідною від другої щодо визнання протиправними дій відповідача-1 щодо списання коштів, у задоволенні якої суд відмовляє, тому вона також не підлягає задоволенню.

За правилами статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладеного вище суд приходить висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 69-71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2016 № .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати в сумі 11 616 грн присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м.Києва.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій