Справа № 428/3576/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/3576/17
Провадження №2-а/428/219/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, з урахування уточнення позовних вимог, про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у виплаті допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язання відповідача виплатити позивачу допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 27520 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач разом з родиною проживала за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у неї народився син ОСОБА_2. В Управлінні праці та соціального захисту населення Краснодонської міської ради позивачу були нараховані та сплачені декретні кошти у сумі 2000 грн. У липні 2014 року в Луганській області почалися воєнні дії, у зв'язку з чим вони виїхали у м. Біловодськ Луганської області. Особову справу та довідку-атестат позивач передала до УПтаСЗН Біловодської райдержадміністрації. У травні 2015 року позивач разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, переїхали до м. Сєвєродонецьк та стали проживати за адресою: АДРЕСА_2. Позивач разом з дітьми 14.06.2015 року взяті на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України, про що свідчить довідка від 17.06.2015 року №919041845. Особову справу та довідку-атестат позивач передала відповідачу та 17.06.2015 року звернулася до нього з заявою про перерахування, належних їй, грошових коштів на її картковий рахунок. 04.03.2016 року розпорядженням начальника УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради виплату допомоги позивачу призупинено з 01.07.2014 року до з'ясування. Згідно протоколу від 24.03.2016 року відповідач нарахував позивачу допомогу при народженні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 27520 грн. 23.01.2017 року у присутності позивача працівники УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради склали акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. 31.01.2017 року міська комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішила позивачу не призначати соціальні виплати. 03.02.2017 року позивач отримала від відповідача відповідь, в якій було повідомлено по вказане рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Позивач вважає дії УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у виплаті допомоги при народженні дитини протиправними, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач надав письмові заперечення, у яких зазначено, що позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 17.06.2015 року. До складу сім'ї, згідно заяви позивача, включено сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Питання щодо виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 було винесено на розгляд міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Під час складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї 23.01.2017р. було з'ясовано, що дитина за адресою, вказаною як фактичне місце проживання ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), відсутня. Рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.01.2017р. позивачу було відмовлено в виплаті допомоги при народженні дитини. Також, згідно відповіді Сєвєродонецького центру первинної медико-санітарної допомоги від 01.02.2017р. № 37, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., на обліку у лікаря загальної практики-сімейного лікаря не перебуває. Таким чином, було з'ясовано, що відомості щодо переміщення разом з позивачем сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є недостовірними.

У відповідності до ч. 4 ст.122 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта серії НОМЕР_1, виданого 31.08.2009 року Краснодонським МВ ГУМВС України в Луганській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 18.07.2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що складено відповідний актовий запис № 258. Батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

В копії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, від 17.06.2015 року № 919041845 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 та перемістилися з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2. Дата закінчення дії довідки 31.12.2054 року.

17.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з письмовою заявою про перерахунок належних їй коштів на картковий рахунок, відкритий в філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Розпорядженням комісії УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради від 04.03.2016 року, копія якого наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 виплату допомоги призупинено з 01.07.2014 року до з'ясування.

Згідно копії протоколу від 24.03.2016 року ОСОБА_1 було нараховано, але не виплачено, допомогу при народженні дитини у розмірі 27520 грн.

24.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради з письмовою заявою щодо надання відповіді з яких причин їй не виплачують нараховану допомогу при народженні дитини ОСОБА_2

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного 23.01.2017 року працівниками УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради, з'ясовано, що на час складання акту ОСОБА_1 дійсно перебуває за адресою: АДРЕСА_2. В даній квартирі мешкає ї брат заявниці. Житлово-побутові умови задовільні. При відвідуванні діти заявниці знаходяться у м. Краснодон. Старший син відвідує 2 клас школи в м. Краснодон. Дитячих речей, одягу на молодшу дитину немає. Зі слів заявниці дитина знаходиться з її батьками. Діти на обліку у педіатра м. Сєвєродонецька не перебувають.

В копії витягу з протоколу №27 засідання міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.01.2017 року зазначено, що розглянувши подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 було вирішено соціальні виплати не призначати.

Згідно копії відповіді УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради №714/06 від 01.02.2017 року ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам їй було відмовлено у виплаті допомоги при народженні дитини, оскільки не було підтверджено факт перебування на обліку у педіатричній службі її дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови їй у виплаті допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними.

Суд погоджується з вищевказаним твердженням позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

У відповідності до ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ (Преамбула Закону).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачено, що одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначає Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751.

В ч. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми зазначено, що виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Аналізуючи викладене вбачається, що позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення та їй правомірно було призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 27520 грн., що підтверджується копією протоколу відповідача від 24.03.2016 року про нарахування допомоги. Проте, в порушення норм діючого законодавства України, відповідачем виплату вказаної допомоги позивачу здійснено не було.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача щодо прийняття розпорядження від 04.03.2016 року, складання акту обстеження матеріально-побутових умов та прийняття рішення про відмову у виплаті допомоги при народженні, не передбачені жодною нормою Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, які в свою чергу регулюють правовідносини у даному питанні.

Крім того, ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені виконавчими органами міських рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки.

Як вбачається з довідки позивача про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення від 17.06.2015 року строк її дії встановлено до 31.12.2054 року.

Таким чином, на дату складання акту обстеження матеріально-побутових умов та прийняття рішення про відмову у виплаті допомоги при народженні довідка позивача про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів була дійсною на дату набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, а тому міська комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради не мала повноважень та правових підстав для здійснення будь-яких дій та прийняття будь-яких рішень щодо виплати позивачу допомоги при народженні дитини.

З огляду на вищевикладене, з метою захисту прав позивача та її дитини, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі згідно зі статтею 94 КАС України, суд враховує задоволення позову та вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 27520 грн. (двадцять сім тисяч п'ятсот двадцять гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. С. Журавель