Справа № 308/2254/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6574/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2017 року у справі №308/2254/17 за позовом ОСОБА_2 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06.03.2017 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі Управління), просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити позивачу перерахунок пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати, суми винагороди згідно довідки Головного управління статистики у Закарпатській області №11-05/3927 від 25.11.2016; зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу раніше пенсії із врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум індексації заробітної плати, суми винагороди згідно довідки Головного управління статистики у Закарпатській області №11-05/3927 від 25.11.2016 з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати, починаючи з 15.02.2017.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2017 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, на які покликається позивач, в довідці поданій на момент призначення пенсії були не зазначені. Вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 не передбачено включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсій державних службовців матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, тощо. Крім того, зазначає, що перерахунок пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» законодавством на сьогодні не передбачено. Апелянт вказує, що з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 08.09.2008 отримує пенсію державного службовця за віком у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати. Пенсія призначена на підставі довідок Головного управління статистики у Закарпатській області №08/2-26/875 від 01.09.2008 та №08/2-26/874 від 01.09.2008 в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

15.02.2017 ОСОБА_2 звернулась в Управління з письмовою заявою встановленого зразка щодо перерахунку раніше призначеної пенсії з врахуванням виплат вказаних у довідці №11-05/3927 від 25.11.2016, яку додала до поданої заяви.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Вкладки до протоколу №15 від 23.02.2017 «Про відмову в перерахунку пенсії гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці с.Оноківці, вул.Головна, №98» в перерахунку пенсії відмовлено та вказано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсій державних службовців матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціальних та побутових питань, індексації тощо не передбачено. Окрім того, п.5 «Прикінцевих положень» Закону №213 від 02.03.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які набули право на призначення пенсії, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах вказаного закону не призначаються, а раніше призначені не перераховуються (а.с.14).

Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з п.2.2 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема, премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (пп.2.2.2), суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників (пп.2.2.7).

Відповідно до п.2.3 Розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них належать, зокрема, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (пп.2.3.3).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі Закон №3723-XII) встановлено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч.6 ст.33 Закону №3723-XII державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно з ч.1 ст.34 Закону №3723-XII за сумлінну безперервну працю в державних органах, зразкове виконання трудових обов'язків державним службовцям видається грошова винагорода в розмірі та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 Порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212 сума грошової винагороди включається до фонду оплати праці та відповідно до законодавства враховується під час визначення бази (об'єкта) для оподаткування, для нарахування страхових внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та збору до Пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 35 Закону №3723-XII передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Згідно з ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Аналіз наведених положень дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що матеріальна допомога, індексація та суми винагороди, виплаченої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, є складовою частиною заробітної плати та входять до системи оплати праці державного службовця.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії, однак із змісту статті 40 цього Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Стаття 41 Закону №1058-IV, в редакції чинній на момент призначення пенсії, визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, матеріальна допомога, індексація та суми винагороди, виплаченої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, входять до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 в справі № 21-125а13, від 28.05.2013 у справі №21-97а13, від 04.03.2014 у справі №21-3а14, які з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Зі змісту заперечення на адміністративний позов та апеляційної скарги встановлено, що при призначені пенсії ОСОБА_2 враховано посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, премії, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, включені у довідки від 01.09.2008 №08/2-26/875 та 08/2-26/874.

Згідно з Довідкою №11-05/3927 від 25.11.2016 ОСОБА_2 за період з 01.09.2006 по 31.08.2008 отримувала матеріальну допомогу на оздоровлння, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та винагороду згідно Постанови Кабінету Міністрів України №212.

На підставі вказаного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати з урахуванням всіх виплат, з яких фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду, а тому дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивача з врахуванням сум матеріальної допомоги, індексації та суми винагороди, виплаченої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби, при цьому застосуванню підлягає ст.37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, тоді як внесені зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державному службовцю у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 08 липня 2015 року (справа 732/48/15-а), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №212 повинен здійснюватись з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати з дня звернення позивача із заявою про перерахунок.

Окрім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, покликання Управління на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII є безпідставними, оскільки підставою для перерахунку пенсії, призначеної позивачу у 2008 році, є не підвищення розміру заробітної плати, а неврахування всіх належних виплат для призначення пенсії, відтак на дані правовідносини вказана законодавча норма не поширюється.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2017 року у справі №308/2254/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складений 27.06.2017р.