Справа № 583/436/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 р.Справа № 583/436/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калитки О. М.
Суддів: Калиновського В.А. , Бондара В.О.
за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2017р. по справі № 583/436/17
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Охтирський об`єднаний міський військовий комісаріат
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, треті особи Сумський обласний військовий комісаріат, Охтирський об`єднаний міський військовий комісаріат, в якому просив суд:
- поновити строк звернення до суду із вищевказаним адміністративним позовом починаючи з 30.08.2016 року наступного дня після виписки з медичного госпіталю та отримання копії протокольного рішення Міністерства оборони України №36 від 20.05.2016 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби за №36 від 20.05.2016 року, в частині направлення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з поверненням їх до обласного військового комісаріату;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення виплати та виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в період з 02.08.1986 року по 22.06.1988 року проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу у військовій частині польової пошти НОМЕР_1 на посаді водія, у військовому званні рядового, з прийняттям участі у бойових діях, в тому числі у складі діючої армії в період бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан. В травні 1988 року позивач, при виконанні чергового бойового завдання, отримав поранення уламками в голову. Згідно акту судово-медичного обстеження №61 від 26.02.2014 року, шрами на голові ОСОБА_1 , як сліди колишніх ран, могли утворитися в результаті уламкових поранень за давністю нанесенні більш ніж 1 рік, що не виключає можливості отримання шрамів слідів минулих ран під час бойових дій в Афганістані. Протоколом №3302 від 24.10.2014 року засідання Центральної військово-лікарняної комісії підтверджено заподіяння вогнепального осколкового поранення голови (контузія головного мозку 1988 року) та надано висновок, що поранення (контузія) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Згідно довідки до акту МСЕК серії 10 ААВ №925139 від 03.12.2014 року ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності та 16.12.2014 року він отримав відповідне посвідчення. У 2016 році позивачу стало відомо про можливість отримання допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року. В зв`язку з чим, позивач звернувся із відповідною заявою до Охтирського об`єднаного міського військового комісаріату, який перевіривши, надіслав заяву та додатні до неї документи на опрацювання до Сумського обласного військового комісаріату, а той в свою чергу до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Відповідно до п. 494 Протоколу №36 від 20.05.2016 року засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, який був затверджений Міністром оборони України, прийнято рішення про повернення позивачу документів на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975. Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з питанням відновлення та захисту своїх прав та інтересів.
Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2017 року у справі № 583/436/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи Сумський обласний військовий комісаріат, Охтирський об`єднаний міський військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Міністерства оборони України, треті особи Сумський обласний військовий комісаріат, Охтирський об`єднаний міський військовий комісаріат, про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
Визнано протиправним і скасовано пункт 494 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 року №36 щодо повернення на доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_2 документів ОСОБА_1 .
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності.
Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.
Представник Охтирський об`єднаного міського військового комісаріату в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 02.08.1986 року по 22.06.1988 року на посаді водія, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 від 02.04.1986 року (а.с.12-14).
Особовий склад військової частини польова пошта 39277 з 05.12.1981 року по 04.02.1989 року приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан, що підтверджується архівною довідкою виданою 31.10.2006 року Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації (а.с. 15).
Згідно довідки виданої Охтирським об`єднаним міським військовим комісаріатом за №2 від 04.01.2016 року вбачається, що з 02.08.1986 року по 22.06.1988 року рядовий ОСОБА_1 брав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан (а.с.19).
Згідно з даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 26.02.2014 року, знайдені у ОСОБА_1 шрами (сліди колишніх ран), могли утворитись в результаті уламкових поранень. Давність нанесення ушкоджень більше 1 року. Не виключена можливість отримання шрамів слідів минулих ран під час бойових дій в Афганістані (а.с. 16).
З даних витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол № 3302 від 24.10.2014 року) видно, що поранення (контузія) та захворювання позивача, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.17).
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК 03.12.2014 року позивачу при первинному огляді була встановлена третя група інвалідності, внаслідок поранення (контузії), та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, на строк до 01 січня 2017 року (а.с.18).
30 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Охтирського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.35).
Того ж дня, заява ОСОБА_1 з доданими документами була направлена до Сумського обласного військового комісаріату (а.с.35 на звороті).
Згідно з даними витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 року №36 (а.с. 20) комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів позивача до Сумського ОВК на доопрацювання у зв`язку з відсутністю документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
22 червня 2016 року на адресу Охтирського об`єднаного міського військового комісаріату повернуто документи ОСОБА_1 , які були отримані останнім на руки 29.08.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача (а.с. 70 на звороті).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2, ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
В постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-563а14 по справі з аналогічними правовідносинами, визначено, що право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Отже, з аналізу правових норм вбачається, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги по ІІІ групі інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло з моменту встановлення інвалідності 03.12.2014 року.
Водночас, відповідно до п. 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення.
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
В матеріалах справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол №3302 від 24.10.2014 року, що здійснювалось для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії. Як вбачається з даного витягу, у позивача було виявлено вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку 1988 року), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджується актом судово-медичного обстеження №61 від 26.02.2014 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України №3302 від 24.10.2014 року, яким встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія, та захворювання) пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та акт судово-медичного обстеження №61 від 26.02.2014 року засвідчили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, колегія суддів зазначає, що позивачем надано належні і допустимі докази, які підтверджують, що причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не пов`язані з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в силу ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не вказано належних підстав для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо повернення документів позивача на доопрацювання є протиправними, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.
Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2017 року у справі № 583/436/17 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2017р. по справі № 583/436/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 26.06.2017 р.