Справа № 822/484/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/484/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

22 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чемеровецького районного суду Хмельницької області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №203 від 21 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чемеровецького районного суду Хмельницької області про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №203 від 21 грудня 2016 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

21 червня 2017 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 1141/17) від відповідача, в яких останній просив провести розгляд справи за відсутності його представника.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з серпня 2002 року і по даний час працює на посаді секретаря судових засідань Чемеровецького районного суду Хмельницької області.

Наказом керівника апарату Чемеровецького районного суду Хмельницької області №203 від 21 грудня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності секретаря судового засідання Чемеровецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_2." відповідно до ст.ст. 147-149 Кодексу законів про працю України, ст. 64 Закону України "Про державну службу", за неналежне виконання службових обов'язків, яке виявилось у тому, що ОСОБА_2 будучи секретарем судових засідань Чемеровецького районного суду Хмельницької області по справі про адміністративне правопорушення №687/1064/16-п, провадження по справі №3/687/210/2016 відносно ОСОБА_3, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - 15 серпня 2016 року не здійснила звукозапис; по справі про адміністративне правопорушення №687/1021/16-п, провадження по справі №3/687/203/2016 відносно ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - не оформила протокол судового засідання від 15 серпня 2016 року, по справі про адміністративне правопорушення №687/1066/16-п, провадження по справі №3/687/211/2016 відносно ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - не підшила до матеріалів справи диск звукозапису від 29 серпня 2016 року, чим порушено п.2.5 посадової інструкції секретаря судових засідань Чемеровецького районного суду Хмельницької області, ОСОБА_2 оголошено догану.

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернулась з позовом до суду для його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи між сторонами відсутній публічно-правовий спір щодо проходження публічної служби, оскільки керівником апарату Чемеровецького районного суду Хмельницької області наказом №80 від 12 травня 2017 року скасовано наказ № 203 від 21 грудня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Положеннями ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну службу" передбачає, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну службу", державний службовець зобов'язаний сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки.

За приписами ч. 1 ст. 64 Закону України "Про державну службу", за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України "Про державну службу" підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Нормами п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків.

Зі змісту вказаних положень законодавства вбачається, що єдиною підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є вчинення останнім дисциплінарного проступку, який виражається, зокрема у невиконанні або неналежному виконанні своїх посадових обов'язків. При цьому, положеннями чинного законодавства встановлено, що факт такого порушення має належним чином бути зафіксований, а також дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Визначаючись з доводами апелянта стосовно протиправності винесення відповідачем оскаржуваного наказу, колегія суддів враховує наступне.

В матеріалах справи міститься копія наказу № 80 від 12 травня 2017 року "Про скасування наказу № 203 від 21 грудня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.", з яким позивач ознайомлена, що підтверджується її підписом на примірнику наказу. Тобто під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем самостійно скасовано оскаржуваний позивачем наказ.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Тобто, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати як на момент звернення до суду, так і на момент винесення рішення суду, яке покликано відновити порушенні права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що станом на час винесення оскаржуваного рішення суду відповідачем скасовано наказ № 203 від 21 грудня 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.", то колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що між сторонами відсутній публічно-правовий спір щодо проходження публічної служби, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні та ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, то підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.