Справа № 361/1434/17
Суддя: Петришин Н. М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/1434/17
провадження № 2-а/361/247/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2017 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії із заробітної плати в сумі 454,26 крб., одержаної за роботу в зоні відчуження в м. Чорнобиль за 04.05.1986 року, та зобовязати Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, з 01.02.2017 р. із заробітної плати у сумі 454,26 крб., одержаної в м. Чорнобиль 04.05.1986 року з урахуванням вже проведених виплат та без обмеження її максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що з 24.05.1995 року перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію по інвалідності 1-ї групи, розмір якої визначений відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У звязку із набранням чинності ряду нормативних актів, на підставі яких у позивача виникло право на перерахунок пенсії, відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, останній звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати в зоні відчуження, надавши довідку про заробітну плату у розмірі 454,26 крб. за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у м. Чорнобиль за період із 04.05.1986 р. по 04.05.1986 р. Однак, Управлінням позивачу відмовлено у перерахунку такої пенсії, посилаючись на те, що останнім не надано первинних документів про нарахування заробітної плати за роботу в зоні відчуження, тому пенсія позивачу призначена з розрахунку мінімальної заробітної плати 1816,11 грн.

Відмову відповідача у перерахунку пенсії позивач вважає протиправною, тому змушений звернутися до суду із вищевказаними вимогами.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у судове засідання не зявилася, направивши до суду письмові заперечення та клопотання про розгляд справи за її відсутності. У запереченнях відповідача зазначено, що невідємною складовою підстав та порядку перерахунку пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться у довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання. Відповідно до п. 3 п. 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР № 1515-р від 24.06.1986 року), на яку також посилається позивач, запроваджувалася одноразова премія за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР для заохочення. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб. Тобто, виплата вказаної премії не була обовязковою та її розміри встановлювалися на розсуд підприємства. Всупереч цьому, позивачем не надано документів, із яких вбачається, що йому нараховувалася така одноразова премія. За обставин, викладених у запереченнях, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 24.05.1995 року перебуває на обліку в ОСОБА_4 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію по інвалідності І групи, захворювання повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має посвідчення учасника ЛНА на ЧАЕС І категорії.

Згідно копії справки та маршрутного листа ОСОБА_3 з 04 травня 1986 року по 04 травня 1986 рік перебував та брав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у м. Чорнобиль.

Зі змісту довідки № 230 від 21 липня 2014 року, виданої Філією «Броварське дорожньо-експлуатаційне управління» ДП «Київське обласне дорожнє управління» вбачається, що ОСОБА_3 виплачена заробітна плата за роботу в зоні ЧАЕС за період з 04 травня 1986 року по 04 травня 1986 року у сумі 454,26 крб. (а.с. 21).

Матеріалами справи встановлено, що 23 січня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, в якій просив провести йому перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати у сумі 454,26 крб., одержаної в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у м. Чорнобиль за період із 04.05.1986 р. по 04.05.1986 р.

ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за № 72/П-01 від 26 січня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у перерахунку такої пенсії, оскільки останнім не надано первинні документи про нарахування заробітної плати за роботу у зоні відчуження, тому пенсія призначена з мінімальної заробітної плати 1816,11 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зокрема, у частині 1 цієї ж постанови зазначено, що цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12) (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних витрат.

Пункт 2 вказаної постанови передбачає, що заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» №964-рс від 17 травня 1986 року в тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації і у звязку із чим не допускається для подальшої роботи у зазначених зонах небезпечності йому виплачується одноразова винагорода в розмірі пятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівникам 300 крб.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У ст. 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати: до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Статтею 46 Конституції України, закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Дане право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У частині першій статті 58 Конституції України, закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат та надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат та надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.

Згідно з вимогами пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Статтею 22 Конституції України закріплені права і свободи, які не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що ОСОБА_3 має право на перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках зазначеної у довідці № 230 від 21 липня 2014 року.

Враховуючи приведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що дії позивача, направлені на реалізацію законом встановленого права на перерахунок пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, узгоджуються із положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відмова ОСОБА_4 обєднаного управління ПФУ Київської області в проведенні перерахунку пенсії є безпідставною і протиправною.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що фактична заробітна плата ОСОБА_3 за роботу в зоні відчуження за період із 04.05.1986 р. по 04.5.1986 р., відповідно до якої повинно проводитися обчислення пенсії згідно довідки № 230 від 21 липня 2014 року, становить 454,26 крб., тому обчислення пенсійного забезпечення повинно проводитися із суми 454,26 крб. та без обмеження її максимальним розміром.

Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 159 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_3 із заробітної плати в сумі 454,26 крб., одержаної за роботу у зоні відчуження в м. Чорнобиль з 04.05.1986 року по 04.05.1986 рік

Зобов'язати Броварське обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01 лютого 2017 року, із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження з 04.05.1986 року по 04.05.1986 року у розмірі 454,26 крб. без обмеження її максимальним розміром з урахуванням вже проведених виплат.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Порядок набрання постановою законної сили передбачено ст. 254 КАС України.

Суддя Н. М. Петришин