Справа № 2а-4424/11/1370
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2017 р. м. Київ К/800/25186/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року

у справі № 2а-4424/11/1370

за позовом Фізичної особи - підприєцмя ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області

про скасування податкового повідомлення рішення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, позивач) звернувся до суду з позовом, з урахування уточнень до позовних вимог, до Державної податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області (далі - ДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення - рішення ДПІ форми "Р" від 24 березня 2011 року № 1989/17-0/19249//1, яким підприємцю збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 29331,69 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 16758,99 грн.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 02 вересня 2011 року позов ФОП ОСОБА_4 задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення ДПІ від 24 березня 2011 року № 1989/17-0/19249//1.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 28 березня 2013 року постанову суду першої інстанції скасував, у позові відмовив.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для збільшення позивачу грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені у акті документальної планової виїзної перевірки за період з січня 2009 року по 30 липня 2010 року від 21 грудня 2010 року № 2296/17-0/НОМЕР_1, про порушення підприємцем норм пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7, п. 9.4, п. 9.5 ст. 9 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податкового кодексу України; далі - Закон № 168/97-ВР), що призвело до заниження податкового зобов'язання з ПДВ у період, охоплений перевіркою. Такі висновки податкового органу вмотивовані тим, що позивач, який у 2008 році перебував на спрощеній системі оподаткування, отримавши за 2008 рік дохід у сумі 662372,00 грн, перевищив граничний обсяг виручки (500 тис. грн), встановленої Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03 липня 1998 року № 727/98 (у редакції Указу Президента України від 28 червня 1999 року № 746/99), проте, перейшовши у І кварталі 2009 року на загальну систему оподаткування, не зареєструвався платником ПДВ та відповідно не сплачував ПДВ у період з І кварталу 2009 року по ІІ квартал 2010 року.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог вмотивований тим, що з огляду на встановлені в судовому процесі обставини щодо обсягу отриманої позивачем за ІУ квартали 2008 року виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) (662372,00 грн), щодо переходу позивачем з І кварталу 2009 року на загальну систему оподаткування та отримання упродовж 4-х кварталів 2009 року під час перебування на загальній системі оподаткування доходу у сумі 190652,52 грн, отримання свідоцтва про сплату єдиного податку на 2010 рік, у позивача не було обов'язку реєструватися у якості платника ПДВ, тоді як податковий орган при довільному трактуванні норм податкового законодавства безпідставно донарахував грошове зобов'язання згідно з вищезазначеним податковими повідомленням-рішенням.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, апеляційний адміністративний суд виходив з того, що наявність хоча б однієї з таких підстав, як-то: здійснення операцій або укладання угод на суму, що перевищує допустимий розмір для платників єдиного податку, передбачає перереєстрацію платника єдиного податку платником ПДВ, тому, задекларувавши за ІУ квартал 2008 року обсяг виручки у сумі 662372,00 грн, підприємець повинен був зареєструватися платником ПДВ.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Указом Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03 липня 1998 року № 727/98 (в редакції Указу Президента України від 28 червня 1999 року № 746/99) (втратив чинність з 01 січня 2012 року) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва, зокрема, для фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи.

Відповідно до ст. 1 Указу умовами переходу та перебування на спрощеній системі для громадян - суб'єктів малого підприємництва є перебування з ними в трудових відносинах не більше 10 осіб, включаючи членів їх сімей, та обсяг виручки від реалізації продукції, товарів (робіт, послуг) за календарний рік не повинен перевищувати 500 тис. гривень.

Такі фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, форма та порядок видачі якого затверджено наказом ДПА України від 29 жовтня 1999 року № 599 (у редакції наказу ДПА України від 28 грудня 2001 року № 521). Свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року.

Відповідно до ст. 5 Указу № 727/98 у разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Отже, встановлений нормативним актом обов'язок платника єдиного податку перейти на загальну систему оподаткування в зазначених випадках виникає в періоді (кварталі), що настає за звітним, в якому платник єдиного податку припустився порушень вимог, установлених ст. 1 Указу № 727/98.

Згідно зі ст. 6 цього Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, ПДВ.

Відповідно до вимог пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону № 168/97-ВР особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у том числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обрахування встановленого пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону № 168/97-ВР граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого пов'язується обов'язок зареєструватись платником ПДВ та з його сплати, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коло у цієї особи виник обов'язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати ПДВ.

З огляду на встановлені у судовому процесі обставини щодо перевищення позивачем граничного обсягу виручки в 500 тис. грн, яке сталося у ІУ кварталі 2008 року; виконання позивачем обов'язку щодо переходу на загальну систему оподаткування з наступного за звітним періоду (кварталу) (з І кварталу 2009 року), в якому відбулося перевищення граничного обсягу виручки для платника єдиного податку; отримання під час перебування на загальній системі оподаткування протягом останніх дванадцяти календарних місяців доходу, який не перевищує 300000,00 грн, суд першої інстанції на відміну від суду апеляційної інстанції зробив юридично правильний висновок, що податковий облік позивач вів правильно, а відтак донарахування йому суми грошового зобов'язань згідно із податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, є неправомірним.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підстав для його скасування у апеляційного суду не було.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року у справі № 2а-4424/11/1370 скасувати, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна