Справа № 348/5/17
Суддя: Мужик І.І.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/5/17

23 червня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ "Укрнафта" в особі НГВУ "Надвірнанафтогаз" про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ "Укрнафта" в особі НГВУ "Надвірнанафтогаз" про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

В судовому засіданні представник позивач по справі ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області неправомірними та зобов»язати вчинити дії.

Представник відповідача - Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_3 позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Представник третьої особи ПАТ "Укрнафта" в особі НГВУ "Надвірнанафтогаз" ОСОБА_4 позов не визнав, заперечив проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи,перевіривши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Зі змісту ст.71 КАС України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1, з 08.04.1987 року по 19.11.1996 року працював на посаді «майстер цеху по видобутку нафти і газу» НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта». З 20.11.1996 року по даний час позивач по справі ОСОБА_1 працює на посаді «старший механік цеху по видобутку нафти і газу» НГВУ «Надвірнанафтогаз» .

06.10.2016 року позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області із заявою про переведення його на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.

Однак, листом від 31.10.2016 року №5941/03 Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу по справі ОСОБА_1 у зарахуванні до його пільгового стажу по Списку №2 період роботи 22.08.1992 року по 06.10.2016 року на посаді «старший механік цеху по видобутку нафти і газу», мотивуючи відмову тим, що даний стаж не підтверджений уточнюючими довідками а також дана посада не підтверджена результатами атестації.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004 року, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» збережені умови призначення пенсій особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМ України, а саме: право на призначення пенсії визначається відповідно до вимог щодо стажу і віку, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Для осіб, які працювали на вказаних роботах передбачено зниження пенсійного віку (на 5 років - за тривалість роботи за Списком № 2 - 12 років 06 місяців).

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваними КМ України, і за результатами атестації робочих місць. Тобто, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, підтвердження шкідливих умов праці впродовж повного робочого дня (не менш ніж 80%), встановленого для даного виробництва, а також проведення атестації робочих місць, у випадку врахування до пільгового стажу періоду роботи після 21.08.1992 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.і Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із записами трудової книжки позивача по справі ОСОБА_5 та первинними документами, виданими адміністрацією підприємства НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» підтверджено, що він в період з 08.04.1987 року по 19.11.1996 року працював на «посаді майстер цеху по видобутку нафти і газу». З 20.11.1996 року по даний час працює на посаді «старший механік цеху по видобутку нафти і газу» (ас.3-4).

Вищевказані посади передбачені списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою РМ України від 22 серпня 1956 року N1173 (Розділ 13, підрозділ 2), списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою КМ України від 26 січня 1991 року N10 (Розділ 12, підрозділ 485), списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою КМ України від 11 березня 1994 року N 162 (Розділ 12, підрозділ 187) та за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою КМ України від 16 січня 2003 року N36 (Розділ 12, підрозділ-12-16).

Період роботи позивача по справі ОСОБА_1 на вищевказаних посадах по Списку №2 складає більше 12 років 06 місяців, і є достатнім для призначення пенсії у віці 55 років згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу» для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМ України від 12.08.1993 року № 637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Позивач по справі ОСОБА_1 підтвердив свій пільговий стаж за Списком № 2 за період роботи з 08.04.1987 року по 21.08.1992 року уточнюючою довідкою №17/135 від 06.10.2016 року та від 01.11.2016 року (ас.12)

За період з 22.08.1992 року по 06.10.2016 року видати уточнюючу довідку НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» немає можливості оскільки з 22.08.1992 року такі довідки видаються на підставі атестації робочих місць. Така атестація робочих місць у НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» була проведена в 1993 році про що було видано наказ №116 від 15.11.1993 року «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці», про що свідчить повідомлення ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Надвірнанафтогаз» від 25.10.2016 року №3-15/2873.

Експертиза була проведена із грубими порушенням порядку проведення експертизи, а тому висновком Державної експертизи умов праці Івано-Франківської обласної державної адміністрації №96 від 10.06.1998 року дія наказу №116 від 15.11.1993 року була призупинена. Повторно атестація була проведена підставі наказу НГВУ «Надвірнанафтогаз» №11 від 26.01.2000 року «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Атестація робочих місць за умовами праці на підприємствах і в організаціях на території України проводиться згідно з Порядком, затвердженим постановою КМ України від 01.08.1992 року № 442.

Згідно з «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою КМ України від 01.08.1992 року № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації чи установи в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Таким чином, атестація вперше мала бути проведена до 22.08.1997 року.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Тобто при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи із шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджено за результатами атестації. (Порядок застосування Списків № 1 № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383).

Отже атестацію робочих місць проводить атестаційна комісія, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором.

Саме атестаційна комісія підприємства, яка здійснює організаційне, методичне керівництво і контроль за проведенням робіт на всіх етапах атестації, визначає перелік робочих місць, що підлягають атестації.

Таким чином, працівники зайняті в шкідливих і важких умовах праці того чи іншого підприємства не мають жодного відношення щодо порядку та термінів проведення атестації робочих місць, а отже відсутність такого документу або несвоєчасне її проведення, не може позбавляти їх конституційного права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки шкідливі умови праці, при зайнятості на посаді, що передбачена Списком № 2, чинним на період роботи особи не змінюються, а отже і не зменшується вплив шкідливого фактору виробництва на організм працівника.

Згідно з пунктом 1.4. «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою від 01.09.1992 року № 41 атестація робочих місць передбачає: виявлення на робочому місці шкідливих і небезпечних виробничих факторів та причин їх виникнення; дослідження санітарно-гігієнічних факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; підтвердження права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.

Робоче місце за умовами праці оцінюється з урахуванням впливу на працівників всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, передбачених гігієнічною класифікацією праці (розділ І Карти), сукупних факторів технічного і організаційного рівня умов праці (розділ II Карти), ступеня ризику пошкодження здоров'я (пункт 6.1. зазначеного вище документу).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України неправомірно відмовило позивачу по справі ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком 2, період роботи з 08.04.1997 року по 26.01.2000 року на посаді «майстер та старший механік цеху по видобутку нафти і газу».

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст.18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 163,167,186,254 КАС України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах;

Зобов'язати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 роботу в Нафтогазовидобувному управлінні «Надвірнанафтогаз» період з 08.04.1987 року по 26.01.2000 року на посадах «майстер» та «старший механік цеху по видобутку нафти і газу», що передбачені списком №2 виробництв, робіт,професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1956 року №1173 (Розділ 13, підрозділ 2), списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року №10 (Розділ 12, підрозділ 485), списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (Розділ 12, підрозділ 187), призначити та виплачувати з 06.10.2016 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст постанови виготовлено 27.06.2017 року.