Справа № 2-а-730/11/2102
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2012 р.Справа № 2-а-730/11/2102

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Сокирко Л.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 15 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

22 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернувся з зазначеним позовом до суду посилаючись на те, що він є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом III групи, якому у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення становить чотири мінімальних заробітних плат. В порушення цих вимог закону він за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік отримував щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 90 грн. На його звернення до відповідача він отримав відповідь, що йому у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України за №562 від 12.07.2005 року як постраждалому внаслідок катастрофи на ЧАЕС І категорії та інваліду III групи виплачується в розмірі 75 грн. Просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо не перерахунку та невиплати йому щорічної допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії інваліду III групи, що наступила внаслідок аварії на ЧАЕС, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати його провести перерахунок та виплату щорічної допомоги за 2008-2010 роки у відповідності з Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з тих підстав, що виплата позивачу проводилася відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 та від 12.07.2005 року за №562 та Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік».

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 15 березня 2011 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги задоволені. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Білозерської РДА Херсонської області щодо не перерахунку та невиплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії інваліду III групи, що наступила внаслідок аварії на ЧАЕС, передбаченої ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Білозерської району Херсонської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 недоотриманої ним щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2010 роки відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з чотирьох мінімальних заробітних на час її виплати за відповідний період з урахуванням проведених виплат, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідачем на зазначену постанову була подана апеляційна скарга. Апелянт просить оскаржену постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прирівняних до них осіб , на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено, позивач являється особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії та інвалідом ІІІ групи.

На відповідача покладено обовязок по нарахуванню та виплаті пенсії позивачеві з 11.04.2002 року згідно постанови КМУ від 11.04.2002 №497 «Про забезпечення виконання функції з призначення і вплати пенсії органами пенсійного фонду».

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р від 22.05.2008 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», положення статті 67 розділу І, пунктів 24, 68, 1018, підпункту 7 пункту 19, пунктів 2022, 2434 підпунктів 16, 812 пункту 35, пунктів 36100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

Судом першої інстанції не було враховано поширення позовної давності на даний спір. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно поновлено строки позовної давності звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи вірно застосував норми законодавства, однак не врахував, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з зазначеними вимогами.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за період з 22.08.2010 року по 31.12.2010 року.

В звязку з цим оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 201; 205; 207; 254 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області задовольнити частково, постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 15 березня 2011 року змінити.

Викласти третій пункт резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Білозерської району Херсонської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 недоотриманої ним щорічної допомоги на оздоровлення за період з 22.08.2010 року по 31.12.2010 року відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з чотирьох мінімальних заробітних на час її виплати за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що брали участь у справі, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький