Справа № 813/1688/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року справа № 813/1688/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - Павлишина І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Українсько-німецького спільного підприємства "Львів-Трейдінг" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

Встановив:

Українсько-німецьке спільне підприємство "Львів-Трейдінг" звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2016 про стягнення з позивача штрафних санкцій у розмірі 2380 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що Українсько-німецьке спільне підприємство «Львів-Трейдінг» здійснює реалізацію товарів, у тому числі і підакцизних, через мережу власних магазинів безмитної торгівлі, розміщених в пунктах пропуску на державному кордоні України. Робота магазину безмитної торгівлі організовується таким чином, щоб забезпечити надходження, зберігання та продаж товарів відповідно до вимог Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів. Оскільки, метою діяльності магазинів безмитної торгівлі є реалізація товарів для їх подальшого експорту громадянами за межі митної території України, а товари поміщені у режим безмитної торгівлі прирівнюються до експорту таких товарів, то за операціями із реалізації підакцизних товарів через магазини безмитної торгівлі акцизний податок не сплачується, а відтак й не зобов'язане подавати податкові декларації із акцизного податку. Додатково зазначає, що позивач отримав індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 13.06.2017 № 607/ІПК/8/13-01-40-06 в якій зазначено, що у випадку, якщо товариство здійснює виключно продаж товарів, у тому числі і підакцизних через мережу власних магазинів безмитної торгівлі, то за такими операціями товариство не є платником акцизного податку. А, оскільки, товариство не є платником акцизного податку, обов'язку складати та подавати податкові декларації акцизного податку до контролюючого органу у нього не виникатиме.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату час та місце проведення судового засідання.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

30 листопада 2016р. Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві було здійснено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку позивача за результатами якої складено Акт №14229/26-58-40-30/14287844.

Відповідно до Акту камеральної перевірки (далі "Акту") встановлено порушення гл.2, ст.49, п.49.18 Податковго кодексу України.

На підставі висновків вказаного Акта Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві 30 листопада 2016р. було прийнято податкове повідомлення-рішення № про стягнення з позивача штрафних санкції у розмірі 2380,00 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням № Українсько-німецьке спільне підприємство "Львів-Трейдінг" оскаржило його до суду.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 420 Митного Кодексу України, магазин безмитної торгівлі - це спеціалізований торговельний заклад, розташований у пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення, а також на повітряному або водному транспортному засобі комерційного призначення, що виконує міжнародні рейси, та призначений для реалізації товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що магазини безмитної торгівлі здійснюють продаж товарів громадянам, які виїжджають за межі митної території України, а також пасажирам міжнародних рейсів, які виконуються повітряними та водними транспортними засобами комерційного призначення, що експлуатуються резидентами. Реалізація магазинами безмитної торгівлі товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі, підприємствам забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Митного кодексу України безмитна торгівля - це митний режим, відповідно до якого товари, не призначені для вільного обігу на митній території України, знаходяться та реалізуються для вивезення за межі митної території України під митним контролем у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, відкритих для міжнародного сполучення, та на повітряних, водних або залізничних транспортних засобах комерційного призначення, що виконують міжнародні рейси, з умовним звільненням від оподаткування митними платежами, установленими на імпорт та експорт таких товарів, та без застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, у тому числі видів контролю, зазначених у частині першій статті 319 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 «Правил продажу товарів магазинами безмитної торгівлі», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N1089, продаж товарів магазинами безмитної торгівлі здійснюється громадянам, які виїжджають за межі митної території України, а також пасажирам міжнародних рейсів, які виконуються повітряними та водними транспортними засобами комерційного призначення, що експлуатуються резидентами.

Пунктом 5 «Правил продажу товарів магазинами безмитної торгівлі» передбачено, що магазинами безмитної торгівлі реалізуються товари у пунктах пропуску на митному кордоні України, або на транспортних засобах, що виконують міжнародні рейси, фізичним особам, які від'їжджають за кордон, за умови пред'явлення ними документа, який посвідчує особу, з відміткою про проходження митного контролю або належного їм проїзного документа на транспортний засіб, який прямує за межі України.

У відповідності до ч. 2 ст. 421 Митного кодексу України, розташування магазинів безмитної торгівлі та умови реалізації в них товарів повинні виключати можливість безпосереднього ввезення цих товарів для споживання на митній території України.

Згідно з частиною 3 ст. 421 Митного кодексу України у приміщенні магазину безмитної торгівлі створюється зона митного контролю.

Таким чином, метою діяльності магазинів безмитної торгівлі є реалізація товарів, для їх подальшого вивезення (експорту) громадянами за межі митної території України.

При цьому, товари, що були раніше ввезені на митну територію України, вивозяться за її межі без сплати вивізного мита та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 212 Податкового кодексу України встановлено вичерпний перелік осіб, які є платниками акцизного податку.

Так, зокрема, згідно з п.п. 212.1.11 п. 212.1. ст. 212 Податкового кодексу України, платниками акцизного податку є: особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 213.2.1 п. 213.2 ст. 213 Податкового кодексу передбачено, що не підлягають оподаткуванню акцизним податком операції з вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) платником податку за межі митної території України.

Підпунктом 213.3.3 пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу України встановлено, що звільняються від оподатку вання операції із ввезення підакцизних товарів (про дукції) з-за меж митної території України на митну територію України, якщо при цьому згідно із законом не справляється податок на додану вартість у зв'язку з розміщенням товарів (продукції) у митному режимі безмитної торгівлі.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 Митного кодексу України, експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.

Згідно з ч. 1 ст. 84 Митного кодексу України товари, поміщені у митний режим експорту, втрачають статус українських товарів з моменту їх фактичного вивезення за межі митної території України.

Частиною першою статті 141 Митного кодексу України передбачено, що у митний режим безмитної торгівлі поміщуються іноземні та українські товари, які ввозяться з-за меж митної території України або вивозяться з митної території України.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, поміщення українських товарів у митний режим безмитної торгівлі для цілей оподаткування вважається експортом цих товарів.

Статтею 145 Митного кодексу України встановлено, що іноземні товари, поміщені у митний режим безмитної торгівлі, зберігають статус іноземних товарів, а українські товари, поміщені у митний режим безмитної торгівлі, отримують статус іноземних товарів.

Отже, оскільки метою діяльності магазинів безмитної торгівлі є реалізація товарів для їх подальшого експорту громадянами за межі митної території України, а товари поміщені у режим безмитної торгівлі прирівнюються до експорту таких товарів, то за операціями із реалізації підакцизних товарів через магазини безмитної торгівлі акцизний податок не сплачується.

Згідно з п. 49.1. ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 42 цієї ж статті передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до абзацу першого п. 2 розділу І «Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 14 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 26.09.2016 № 841), особи, визначені ст. 212 Податкового кодексу України як платники акцизного податку, складають та подають декларацію.

В судовому засіданні представник позивача ствердив, що підприємство здійснює виключно продаж товарів, у тому числі і підакцизних, через мережу власних магазинів безмитної торгівлі, а отже, за такими операціями Українсько-німецьке спільне підприємство «Львів-Трейдінг» не є платником акцизного податку.

Українсько-німецьке спільне підприємство «Львів-Трейдінг» звернулось за індивідуальною консультацією до Державної фіскальної служби України стосовно роз'яснення чи є підприємство платником акцизного податку та чи зобов'язане подавати з цього приводу декларацію та отримало податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 13.06.2017 № 607/ІПК/8/13-01-40-06 в якій зазначено, що у випадку, якщо товариство здійснює виключно продаж товарів, у тому числі і підакцизних через мережу власних магазинів безмитної торгівлі, то за такими операціями товариство не є платником акцизного податку. А оскільки товариство не є платником акцизного податку, обов'язку складати та подавати податкові декларації акцизного податку до контролюючого органу у нього не виникатиме.

Згідно з підпунктом 14.1.172. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2016, прийнятого Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, яким накладено на підприємство штрафні санкції в розмірі 2380 грн.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 30.11.2016.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок її бюджетних асигнувань 1600 (одна тисяча шістсот) грн сплаченого судового збору на користь Українсько-німецького спільного підприємства "Львів-Трейдінг".

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2017 року.

Суддя Р.М. Брильовський