Справа № 308/12755/16-а
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради, з третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_3 щодо неправомірної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва і обслуговування жилого будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який аргументує наступним.

З метою використання свого права на отримання земельної ділянки 07.07.2014 ОСОБА_2 звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням про отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в межах норм безоплатної приватизації, подавши до міської ради графічні матеріали бажаної земельної ділянки.

24.07.2014 року отримав листа Ужгородської міської ради від 24.07.2014 року №Д-0/3/5/06-06, в якому було наведено, що у клопотанні не зазначено орієнтовні розміри земельної ділянки та зазначена земельна ділянка перебуває в приватній власності.

15.07.2014 ОСОБА_2 повторно звернувся до міської ради з клопотанням про виділення земельної ділянки та подав увесь необхідний пакет документів, у тому числі графічні матеріали на бажану земельну ділянку по вул. Запорізька м. Ужгород площею до 0.1 га, в межах вільних земель площею до 0.23 га між домоволодіннями № 51 та № 57 по цій вулиці.

Вказана заява була розглянута депутатами на XXV сесії VI скликання, якими 12.09.2014 прийняте рішення № 1430, яким позивачу відмовлено у виділенні земельної ділянки з тих підстав, що ця земельна ділянка вже зайнята та перебуває у власності іншої особи.

Однак листом управління Держземагенства в Ужгородському районі від 06.03.2015 № 31-709-0.3-2481/2-15 позивач отримав відповідь що інформація щодо власника земельної ділянки по вул. Запорізькій, 53 в м. Ужгород в управлінні відсутня.

Таким чином, ОСОБА_2 дійшов до висновків, що за вказаною адресою є вільна земельна ділянка площею до 0.13 га, яку йому з певних невідомих причин не бажали надати для будівництва і обслуговування житлового будинку.

25.03.2015 позивач втретє звернувся до Ужгородської міської ради із заявою про виділення ділянки у тому ж місті та долучив до заяви копії документів, що підтверджують те, що ця земля не є зайнятою іншою особою.

Центр надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради повідомив позивача, що очікуваний строк вирішення справи складає 50 днів, та його справі присвоєно номер 4787, однак після спливу узгодженого терміну позивач ніякої інформації про результати розгляду заяви не отримав.

У зв'язку з цим у травні 2015 року позивач особисто звернувся до Центру та поцікавився на якому етапі розгляду його питання та отримав відповідь що його звернення не розглядалося.

28 грудня 2015 року відбулося засідання у новому складі постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури, на якому було розглянуте звернення позивача від 25 березня 2015 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Запорізькій, 53, однак відповідно до п. 2.300 протоколу № 3 засідання, комісією було рекомендовано відмовити у задоволенні клопотання з посиланням на рішення І сесії міської ради VІІ скликання від 23.12. 2015 року № 71 «Про тимчасову заборону (мараторій) на передачу у власність та користування вільних від забудов земельних ділянок в м. Ужгород».

17.06.2016 позивач вчетверте звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо тієї ж земельної ділянки та долучив до цього звернення необхідні документи.

Тільки після прохання позивача йому надійшла листом відповідь у формі витягу з рішення міської ради від 30 серпня 2016 року №359 про відмову.

З відкритих джерел, на офіційному сайті Ужгородської міської ради (rada-uzhgorod.gov.ua) в розділі «НОРМАТИВНІ АКТИ», позивач дізнався, що право на отримання саме цієї земельної ділянки, щодо якої, починаючи з 2014 року по теперішній час, такий не може отримати дозвіл на

розробку проекту землеустрою передали іншій особі.

Так, депутатами VI сесії VII скликання 30.08.2016 прийняте рішення яким земельна ділянка площею 0, 0982 га в районі вул. Запорізькій надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_3, який є працівником слідчого управління Національної поліції Закарпатської області.

Відтак ОСОБА_2 зазначив, що внаслідок дій посадових осіб Ужгородської міської ради не може реалізувати передбачене чинним законодавством право громадянина на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування земельної ділянки та йому спричинені збитки майнового характеру у розмірі приблизно 2000 грн (витрати на послуги геодезистів, розроблення графічних матеріалів та інше).

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправними та скасувати відмови Ужгородської міської ради від 21.04.2016 №182 та від 30.08. 2016 року №359; визнати протиправними дії Ужгородської міської ради та скасувати дозвіл наданий рішенням Ужгородської міської ради ОСОБА_3 від 30.08. 2016 року №360 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов'язати відповідача вчинити дії, які б гарантували дотримання моїх прав, свобод, та інтересів людини і громадянина.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Третя особа та його представник в судовму засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових заперечення на позов від 06.06.2017 року.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак подав до суду клопотання про вікладення судового розгляду у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши зміст позову та додні до нього письмові докази, судом встановлено наступні обставини.

Рішеннями органу місцевого самоврядування - Ужгородської міської ради від 21.04.2016 №182 та від 30.08. 2016 року №359 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення визначеної ним земельної ділянки за адресою: м. Ужгород, вул. Запорізька, 53.

Натомість рішенням VІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради від 30.08.2016 року вирішено надати учасникам бойових дій (в тому числі учасникам АТО) дозвіл на підготовку проектів земелеустро щодо відведення земельних ділянок з подальшою передачею їх у власність.

Зокрема п. 1.14 гр. вказаного рішення такий дозвіл надано ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0, 0982 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в районі вул. Запорізької.

З вказаними рішеннями органу місцевого самоврядування позивач категорично незгідний, вважає такими, що прийняті всупереч Конституції України та Земельного кодексу, пояснив, що починаючи з 2014 року звертався до Ужгородської міської ради із заявами про отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в межах норм безоплатної приватизації, подавши до міської ради графічні матеріали бажаної земельної ділянки по вул. Запорізька м. Ужгород площею до 0.1 га, в межах вільних земель площею до 0.23 га між домоволодіннями № 51, та № 57 по цій вулиці, однак отримував безпідставні відмови датовані відповідно 24.07.2014 р., 12.09.2014 р., 21.04.2016 та 30.08. 2016 р.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 11 КАС україни суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на те, що в прохальній частині позивачем ставиться вимога тільки щодо визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування - Ужгородської міської ради від 21.04.2016 №182 та від 30.08. 2016 року №359, якими ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення визначеної ним земельної ділянки за адресою: м. Ужгород, вул. Запорізька, 53, відповідно тільки вказані два рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачає, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів, поширюється на публічно - правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виключною компетенцією пленарних засідань міської ради згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про розгляд клопотання і надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки серед іншого на підставі безоплатної передачі із земель державної комунальної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації визначених Земельних кодексом України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗКУ, провадиться один раз по кожному виду використання.

Положеннями статті 121 Земельного кодексу України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так відповідно до цих норм громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у певних розмірах. Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - надається земельна ділянка не більше 0, 10 гектара.

Відповідно до ч. 6 статті 118 кодексу визначено порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян в межах безоплатної приватизації. Громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарські будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. При цьому не вказано необхідності визначати межі земельної ділянки та додавати інші документи та матеріали.

Цією ж статтею визначено порядок та строки розгляду клопотання щодо надання власність громадянам земельних ділянок державної та комунальної власності. Згідно цього порядку відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку.

З вказаної норми законодавства вбачається, що законом передбачено єдину підставу для відмови у наданні дозволу, а саме лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку.

Разом з тим положеннями п. "ж" ст. 12 Земельного кодексу визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами та юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства.

З доданого до матеріалів адміністративної справи рішення № 71 І сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради від 23.12. 2015 року вбачається, що таким вирішено внести тимчасову заборону (мараторій) на передачу у власність та користування вільних від забудови земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель міста Ужгорода.

Як вбачається з матеріалів справи саме прийняття вказаного мараторію стало підставою для відмови позивачу ОСОБА_2 Є В. в наданні дозволу на підготовку проектів земелеустро щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею їх у власність.

Позивач вважає , що відмови у порядку ст. 12 ЗК є незаконними, такими , що порушують його законні права на отримання земельної ділянки.

Разом з тим станом на час розгляду даної адміністративної справи вказане рішення органу місцевого самоврядування чинне, ніким не скасоване, позивач також не ставить вимоги щодо визнання такого протиправним чи його скасування, відповідно воно не може бути предметом розгляду та оцінки судом в даній справі, такий не може приймати рішення про його законність тощо.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено у п. 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму N 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач, в у відповідності до норм законодавства, відповідно до встановленої чинним законодавством процедури прийняв відповідні рішення за наслідками розгляду клопотань позивача, навівши підставні мотиви на їх обґрунтування.

Крім того позивач ставить вимогу про визнаня протиправними дії Ужгородської міської ради та скасувати дозволу, наданого рішенням Ужгородської міської ради ОСОБА_3 від 30.08. 2016 року №360 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки щодо якої, починаючи з 2014 року по теперішній час, міська рада не надала позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Вивчивши зміст оскаржуваного рішення, судом встановлено, що таким надано дозвіл на підтовку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок виключно учасникм бойових дій ( в тому числі учасникам АТО), тобто пільговій категорії населення на виконання відповідних державних програм.

Крім того ч. 2 Рішення І сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради від 23.12. 2015 року регламентовано, що тимчасова заборона на передачу у власність та користування вільних від забудови земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель міста Ужгорода не поширюється на відведення та передачу у власність земельних ділянок для учасників АТО, учасників бойових дій та ОСББ і ЖБК.

З доданого до матеріалів справи третьою особою рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій ( учасників війни) від 22.01. 2016 року № 1/І/ VІІ/3 вбачається, що ОСОБА_3 надано статус учасника бойових дій, що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення сер. УБД № 146122 від 15.03.2016 року.

Таким чином позивачем не наведено обґрунтовані підстави для скасування вищевказаного рішення.

Вивчивши позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача вчинити дії, які б гарантували дотримання його прав, свобод, та інтересів людини і громадянина, суд приходить до переконання, що такі є незрозумілі та неконкретизовані, тому суд відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що зазначені принципи в контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем дотримані.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

В порядку ч. 4 ст. 118 КАС суд скасовує заходи забезпечення адміністративного позову, встановлені ухвалою суду від 27.04.2017 року.

Керуючись ст.ст.11,70,71,86,94, 98, 106-163,185-186 КАС України, ст. 81, 116, 118, 121 ЗК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради, з третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_3 щодо неправомірної відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва і обслуговування жилого будинку - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайцонного суду від 27.04.2017 року.

Апеляційну скаргу можна подати до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5