Справа № 532/483/17
Суддя: Омельченко І. І.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря - Логвиненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 24.02.2017 року № 47,-

В С Т А Н О В И В:

23.03.2017 року, позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 24 лютого 2017 року виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради Полтавської області було прийнято рішення № 47 про заборону продажу алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв та пива після 21 год. в м. Кобеляки Полтавської області. Пунктом 1 зазначеного рішення передбачено «Заборонити продаж алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв та пива в магазинах міста Кобеляки з 21 години поточної доби до 7 години наступної доби». Про зміст вказаного рішення позивачу стало відомо 10 березня 2017 року під час відвідування магазину продукти торгівельної мережі ТОВ «АТБ-маркет». Позивач, ОСОБА_1 вважає рішення в зазначеній частині протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечить нормам та вимогам діючого законодавства України, порушує його права та прийняте за межами повноважень Міськради, встановлених законодавством. Прохає суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 24.02.2017 року № 47 про заборону продажу алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв та пива в магазинах міста Кобеляки з 21 години поточної доби до 7 години наступної доби. Судові витрати прохає покласти на відповідача.

Позивач, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак його представник, ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, виконавчий комітет Кобеляцької міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгулу справи, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заперечення в якому прохає суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, оскільки рішення прийнято відповідно до чинного законодавства, з дотриманням процедури його прийняття та прохав розглядати справу в його відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2017 року виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради Полтавської області було прийнято рішення № 47 про заборону продажу алкогольних та слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) на території м. Кобеляки, яким заборонено продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) на території міста Кобеляки у стаціонарних об`єктах торгівлі, малих архітектурних формах та у закладах торгівлі, розміщених в окремих будівлях, крім закладів ресторанного господарства, у період з 21.00 години вечора до 07.00 години ранку щоденно, враховуючи вихідні та свята. Крім цього закладам ресторанного господарства ( кафе, бари, ресторани) заборонено продаж алкогольних, слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) у тарі виробника та на винос на території міста Кобеляки у період з 21.00 години вечора до 07.00 години ранку щоденно, враховуючи вихідні та свята (а.с.7).

Дане рішення опубліковано у випуску газети «Колос» (а.с.40).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів встановлено положеннями статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Частиною 3 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництв і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Таким чином, місцева рада не має повноважень самостійно встановлювати постійну, а не на час проведення масових заходів, заборону продавати алкогольні, слабоалкогольні напої та тютюнові вироби, у тому числі на певних територіях чи у певні години доби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року у справі 601/1769/14-а.

Відповідно до пп. 4 п. «б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

За змістом вказаної норми виконавчі органи рад мають повноваження за погодженням з власниками встановлювати режим роботи об'єктів сфери обслуговування.

Проте, вказане повноваження стосується встановлення (лише за погодженням з власником) саме режиму роботи самого об'єкта сфери обслуговування, тобто розподілу робочого часу протягом відповідного календарного періоду (дня, тижня, місяця, року), але не встановлення заборони чи обмеження на продаж певних товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України « Про захист прав споживачів »

споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Конституції України, кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно з ч. 1 ст. 19, ч. 3 ст.18 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам забороняється приймати акти та вчиняти дії, які усувають конкуренцію або необґрунтовано сприяють окремим конкурентам у підприємницькій діяльності, чи запроваджують обмеження на ринку, не передбачене законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 23, ч. 1 ст.31, ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України, незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, рішення Кобеляцької міської ради Полтавської області від 24.02.2017 року № 47 прийняте за відсутності відповідних повноважень, оскільки встановлюють не передбачені законодавством України обмеження щодо обігу окремих видів товарів та послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року № 2а-24/10.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Оцінивши докази, які є у справі, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 24.02.2017 року № 47 слід скасувати.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, задоволенню підлягає також і вимога про стягнення понесених судових витрат. Так, позивач, ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 640 грн., а тому дані витрати слід стягнути із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10,11, 71, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області від 24.02.2017 року № 47 Про заборону продажу алкогольних та слабоалкогольних напоїв, пива (крім безалкогольного) на території м. Кобеляки - скасувати.

Стягнути із Кобеляцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 640 грн. понесених судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду, шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя