Справа № 161/8280/17
Суддя: Крупінська С. С.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/8280/17
Провадження № 2-а/161/748/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року Луцький міськрайонного суду Волинської області в складі :

головуючого- судді Крупінської С.С.,

при секретарі Ярмолюк І.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дії протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що з 28 травня 2016 перебуває на облік у Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області, як одержувача пенсії за віком. У звязку з підвищенням з 01.12.2016 року розміру мінімальної заробітної плати ним було подано до відповідача заяву про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Волинської області від 06.12.2016 року № 143. Відповідачем було здійснено перерахунок пенсії на підставі наданої ним довідки не з 01.12.2016 року, а з 05.01.2017 року та встановив обмеження щомісячного грошового утримання максимальним розміром 10 740 грн. з 01.01.2017 року, а з 05.01.2017 року відповідно до Закону України «Про вищу раду правосуддя» № 1798 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром. Вважає, що відмова відповідача в здійснення перерахунку за період з 01.12.2016 року по 04.01.2017 року включно та виплаті щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року включно без обмежень його граничного розміру з підстав викладених у його листі порушує його конституційні права, свободи та законні інтереси, а тому є протиправними. Просить суд, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії щомісячного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.12.2016 року по 04.01.2017 року включно без обмежень його граничного розміру та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки апеляційного суду Волинської області від 06.12.2016 року ; 143 за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням проведених виплат.

Сторони в судове засідання не зявились, а подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 6 КАC України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст.ст. 69, 71 КАС України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з 28 травня 2016 року ОСОБА_1 перебуває на облік у Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області, як одержувача пенсії за віком. У звязку з підвищенням з 01.12.2016 року розміру мінімальної заробітної плати він подав 06.16.2016 року до відповідача заяву про здійснення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Волинської області від 06.12.2016 року № 143.

Відповідачем проведено перерахунок пенсії на підставі наданої ним довідки не з 01.12.2016 року, а з 05.01.2017 року та встановлено обмеження щомісячного грошового утримання максимальним розміром 10 740 грн. з 01.01.2017 року, а з 05.01.2017 року відповідно до Закону України «Про вищу раду правосуддя» № 1798 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.

Відповідно до пункту 8 частини 4статті 48 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6статті 47 вказаного Закону).

22.05.2008 року ОСОБА_2 Суд України в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, ОСОБА_2 Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким «…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». ОСОБА_2 Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_2 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_2 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема суддів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Рішенням ОСОБА_2 Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VIу редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому ОСОБА_2 Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VIв редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення ОСОБА_2 Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина 3статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VIдо внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статтях 7,8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення ОСОБА_2 Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд ОСОБА_2 Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно не проведено ОСОБА_1 перерахунку виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року по 04.01.2017 року включно, а тому такі дії слід визнати протиправними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки апеляційного суду Волинської області від 06.12.2016 року № 143 за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання з урахуванням виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови в здійснення перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.12.2016 року по 04.01.2017 року включно без обмежень його граничним розміром.

Зобовязати Луцьке обласне управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки апеляційного суду Волинської області від 06.12.2016 року № 143 за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмеження граничного розміру довічного грошового утримання з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького обєднаного управління пенсійного Фонду України Волинської області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська