Справа № 127/13092/17
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/634/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа, суд -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа. Позов мотивовано тим, що 14.06.2017 р. ОСОБА_1 отримано два повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.06.2017 р. по виконавчому листі у справі № 127/3982/17, виданому Вінницьким міським судом Вінницької області 30.05.2017 та виконавчому листі у справі № 127/4647/13-а, виданому Вінницьким міським судом Вінницької області 30.05.2017 р. Зазначені виконавчі листи повернулись стягувачу відповідно до п.п. 8,9 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску та виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем. Вважаючи дані підстави необґрунтованими, позивач просить скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 09.06.2017 по виконавчому листі № 127/3982/17, виданого 30.05.2017 та виконавчому листі № 127/4647/13-а, виданого 30.05.2017 р.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.05.2017 р. Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 5342,00 грн.

Даний виконавчий лист ОСОБА_1 був предявлений до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області для примусового виконання та згідно повідомлення від 09.06.2017 р. повернутий стягувачу без прийняття до виконання.

Разом з тим, 30.05.2017 р. Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист про встановлення способу і порядку виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області, виданого 26.11.2013 року по справі № 127/4647/13-а в частині зобовязання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2012 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат з урахування виплаченої грошової допомоги, шляхом стягнення з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2012 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат з урахування виплаченої грошової допомоги з урахуванням проведених виплат.

Зазначений виконавчий лист ОСОБА_1 був предявлений до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області для примусового виконання та згідно повідомлення від 09.06.2017 р. повернутий стягувачу без прийняття до виконання.

Проаналізувавши вищевказані повідомлення про повернення виконавчих документів ОСОБА_1 суд встановив, що головний державний виконавець Сінгаєвська О.М. повернула їх керуючись 8,9 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»

За приписами вказаної норми, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Як вбачається з повідомлень про повернення виконавчих документів, в обґрунтування своєї позиції відповідач зазначав, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»). Окрім цього, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску або підтвердження щодо звільнення від його сплати при предявленні виконавчих документів до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Оцінюючи правомірність дій та обґрунтованість рішення щодо повернення виконавчих документів відповідачем, суд звертає увагу на наступному.

Відповідно до вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи повинен перевірити, чи прийняті рішення та вчинені дії: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За загальним правилом, яке визначено у ч. 1 ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Однак, як зазначено у ч. 2 ст. 6 цього ж Закону, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Дана норма кореспондується з положенням ч. 1 ст. 3 Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в якій зазначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналіз вищезазначених приписів законодавства дає підстави суду дійти висновку, що всі судові рішення про стягнення грошових коштів з державного органу підлягають примусовому виконанню органами Державної казначейської служби України.

Відтак, державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржниками є державні органи.

Вказана думка узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 24.06.2015 по справі 3-317гс15.

Як встановлено судом, згідно відомостей наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційно-правова форма юридичної особи Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації () - орган державної влади.

Отже, винесення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 повідомлення про повернення виконавчого листа № 127/3982/17, виданого 30.05.2017 є правомірним, у звязку з тим, що примусове стягнення грошових коштів з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації можливе лише через органи Державної казначейської служби України, і органами Державної виконавчої служби України відповідні виконавчі документи не підлягають виконанню.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 до заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 127/3982/17 не додав підтверджуючого документу щодо сплати авансового внеску або підтверджень щодо звільнення від його сплати.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Таким чином до заяви про примусове виконання виконавчого листа № 127/3982/17, ОСОБА_1 необхідно було додати підтверджуючий документ про звільнення від справи авансового внеску.

Позицію позивача, що дані обставини і без цього відомі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області суд не приймає до уваги, оскільки документ про сплату авансового внеску або підтвердження щодо звільнення від його сплати є обовязковою умовою при поданні заяви про примусове виконання виконавчого документу.

В свою чергу, суд дійшов до переконання, що правомірним також є винесення повідомлення про повернення виконавчого листа № 127/4647/13-а, виданого 30.05.2017р., з наступних підстав.

Як зазначалось вище, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Відповідно до пункту 1, даний Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Боржниками, згідно п. 2 Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Пункт 3 визначає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до абзацу 12 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Абзацом 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України дано визначення "розпорядник бюджетних коштів" - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Як вбачається з Положення про Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, Департамент є виконавчим органом Вінницької міської ради, виконує функції головного розпорядника коштів міського бюджету та утримується за рахунок коштів міського бюджету.

Таким чином, Департамент соціальної політики Вінницької міської ради в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників є бюджетною установою, а тому виконавчі документи, де дана установа є боржником виконуються виключно органами Казначейства.

Відповідно до ст. ст. 11, 69 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 86 КАС України, передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятих повідомлень про повернення виконавчих документів ОСОБА_1 без прийняття до виконання.

Відповідно до ст. 94 КАС України, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 5,6,26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.2 Бюджетного Кодексу України, керуючись ст.ст.11,69,71,86,94,159, 161-163 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування повідомлення про повернення виконавчого документа відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя :