Справа № 554/2032/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 15.05.2017 Справа № 554/2032/17
Справа № 554/2023/17
Провадження № 2-а/554/238/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Полтавській області про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Полтавській області у якому просив суд:

-визнати протиправною відмову УСБУ в Полтавській області , викладену в листі № 66/21-4/К-63/84 від 17 лютого 2017 року, щодо права ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугою років;

-зобовязати УСБУ в Полтавській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 1 лютого 2017 року.

-зобовязати УСБУ в Полтавській області подати протягом одного місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом Голови СБУ № 626лс від 12 листопада 1993 року він звільнений з військової служби в УСБУ в Житомирській області за п. «г» ст. 65 «Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу» в запас СБУ та виключений із списків особового складу УСБУ в Житомирській області з 15 листопада 1993 року.

В звязку з переїздом на постійне місце проживання до м. Полтави його особова справа 5 січня 1995 року направлена до УСБУ в Полтавській області.

30 січня 2017 року він звернувся до УСБУ в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, зазначивши, що на час досягнення ним 45 років , тобто станом на 21 січня 2003 року та виникнення спірних правовідносин він мав достатній загальний та спеціальний стаж роботи, а також на цей час діяла редакція п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що давало право позивачу на призначення пенсії за вислугою років.

Листом УСБУ в Полтавській області № 66/21-4/К-63/84 від 17 лютого 2017 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугою років, оскільки на момент його звільнення, тобто на 15 листопада 1993 року, він не досяг 45 років.

Вказану відмову позивач вважає протиправною, що і стало підставою звернення його до суду з цим адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача УСБУ в Полтавській області у судове засідання не зявився, надавши суду письмові заперечення проти задоволення позову та заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з цього, суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, подані відповідачем заперечення на позов, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що надані позивачем докази, а також повідомлені відповідачем обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 17 жовтня 1978 року по 14 липня 1993 року проходив службу в УСБУ в Житомирській області.

Наказом Голови СБУ № 626лс від 12 листопада 1993 року він звільнений з військової служби в УСБУ в Житомирській області за п. «г» ст. 65 «Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу» в запас СБУ та виключений із списків особового складу УСБУ в Житомирській області з 15 листопада 1993 року.

Отже, на час звільнення позивача з військової служби в СБУ йому виповнилося 35 років, та його загальний трудовий стаж становив 18 років.

30 січня 2017 року позивач звернувся до УСБУ в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, зазначивши, що на час досягнення ним 45 років та виникнення спірних правовідносин він мав достатній загальний та спеціальний стаж роботи, а також на цей час діяла редакція п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що давало право позивачу на призначення пенсії за вислугою років.

Листом УСБУ в Полтавській області № 66/21-4/К-63/84 від 17 лютого 2017 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугою років, оскільки на момент його звільнення, тобто на 15 листопада 1993 року, він не досяг 45 років.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ) визначено, що право на пенсію за вислугою років мали особи офіцерського складу та особи середнього, старшого і вищого складу органів внутрішніх справ, які звільнені зі служби за віком, у звязку із хворобою, скороченням штатів або обмеженим станом здоровя і на день звільнення досягли 45 річного віку та мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 10 Закону (в редакції Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ) пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей, згідно з цим Законом здійснюється Міністерством оборони України, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України, головним управлінням командуючого Національною гвардією України, Управлінням охорони вищих посадових осіб України, органами управління інших військових формувань, Службою безпеки України і Міністерством внутрішніх справ України в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, на час звільнення позивача з військової служби, тобто станом на 15 листопада 1993 року, позивач не мав достатнього трудового стажу для призначення йому пенсії за вислугою років, а також йому не виповнилося 45 років, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Керуючись ст. ст. 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Савченко