Справа № 686/8665/16-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8665/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заворотна О.Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

22 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (управління ДМСУ у Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_4 Шрі-Ланка ОСОБА_3 від 23 березня 2016 року №34 з забороною подальшого вїзду на територію України терміном на 3 роки.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2016 року управлінням ДМСУ у Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення № 022932 відносно громадянина ОСОБА_4 Шрі-Ланка ОСОБА_3 за порушення правил перебування іноземців на території України, а саме ухилення від виїзду з України після встановленого терміну перебування (листопад 2015 року), чим останній порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За таких обставин, постановою від 23 березня 2016 року громадянина ОСОБА_5 Шрі-Ланка ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850грн.

Також, 23 березня 2016 року головним спеціалістом управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області прийнято рішення №34 про примусове повернення з України, з забороною подальшого в'їзду на територію України терміном на три роки, громадянина ОСОБА_4 Шрі-Ланка ОСОБА_3.

Не погодившись з рішенням позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час не прийнято остаточного рішення щодо визначення статусу позивача і на позивача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а тому відсутні підстави для примусового видворення позивача за межі території України до завершення процедури визначення його статусу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Так, порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (Інструкція).

Згідно із п. 1.5 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

При цьому, п. 1 ч. 1 ЗУ "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" визначено, що біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначено, що перебування біженця (шукача статусу біженця) в процедурі визначення статусу біженця (включаючи оскарження) за наявності довідки про звернення за захистом в Україні, засвідчує законність перебування такої особи на території України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14 липня 2016 року управлінням ДМСУ у м. Києві видана довідка ОСОБА_3 про звернення його за захистом в Україні і термін довідки продовжено до 14.05.2017 року.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки на даний час не прийнято остаточного рішення щодо визначення статусу позивача і на позивача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а тому відсутні підстави для його примусового видворення за межі території України до завершення процедури визначення його статусу.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7