Справа № 236/1588/17
Суддя: Шаньшина М. В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/1588/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2017 рокуКраснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.,

при секретарі Журавльовій І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача в частині відмови у реєстрації її доньки та неповнолітніх онуків в будинку котеджного типу за адресою: вул. Казкова, буд. 122, м. Лиман Донецької області протиправними та зобовязання відповідача здійснити реєстрацію за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначила, що їй, на праві власності належить будинок котеджного типу розташований за адресою: Донецька область, м. Лиман вулиця Казкова, будинок 122. Вона звернулась до ОСОБА_5 міської ради Донецької області, а саме у відділ реєстрації місця проживання осіб ОСОБА_5 міської ради, з проханням зареєструвати свою дочку ОСОБА_4 та її неповнолітніх онуків: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: Донецька область, м. Лиман вулиця Казкова, будинок 122. Однак ОСОБА_5 міська рада Донецької області листом від 06.03.2017 року за № 0852-02-6 відмовила у реєстрації; дана відмова ґрунтується на тому, що в свідоцтві про право власності від 13.09.2013 року за № 9376187 зазначено категорію будинку - будинок котеджного типу, призначення якого забороняє реєстрацію місця проживання, що порушує вимоги ст. 6 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 р. 05.05.2017 року. Також листом від 05.05.2017 року за № 1754-02-10 ОСОБА_5 міська рада Донецької області підтримала зазначену відмову та позивачці було рекомендовано перед тим, як зареєструвати місце проживання у котеджі, перевести котедж у категорію житлових приміщень, порядок переведення якого затверджено Постановою КМУ за № 321 від 29.04.2015 року.

З наведеними аргументами ОСОБА_5 міської ради Донецької області позивачка не згодна у звязку із тим, що нормами частини 2 Державного класифікатора будівель та споруд який є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації котеджі та будинки одноквартирні підвищеної комфортності відносяться до класу - будинки одноквартирні, а цей клас до групи - будівлі житлові. Таким чином, згідно класифікатора котедж є житловою будівлею, а не садовим чи дачним будинком, які віднесені до окремої категорії. Позивачка не можу перевести котедж у категорію житлових приміщень, так як згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у графі обєкт нерухомого майна визначається «будинок котеджного типу», обєкт житлової нерухомості. Частиною 4 ст. 18 „Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, встановлюється перелік документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Одним із таких документів є свідоцтво про право власності, яке позивачка надавала у відділ реєстрації місця проживання осіб ОСОБА_5 міської ради, але незважаючи на це у реєстрації місця проживання членам її родини було відмовлено.

Також, зазначила, що за адресою: Донецька область м. Лиман вул. Казкова, буд. 122, вона та члени її родини фактично перебувають і проживають, як внутрішньо переміщені особи. Враховуючи вище викладене, позивач вважає дії ОСОБА_5 міської ради Донецької області незаконними та такими, що грубо порушують діюче законодавство.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона є внутрішньо переміщеною особою з зони проведення АТО, разом з дітьми мешкає в будинку своєї матері за адресою м. Лиман вул. Казкова, буд. 122. Мала намір зареєструватися за вказаною адресою, у звязку з чим звернулася з матірю до Відділу реєстрації ОСОБА_5 міської ради Донецької області, проте заяву з документами в неї не прийняли. У звязку з цим 03.03.2017 року її мати, ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_5 міської ради Донецької області із заявою щодо надання обґрунтованої відповіді стосовно відмови у реєстрації за вказаною адресою. 06.03.2017 року ОСОБА_5 міською радою Донецької області надано відповідь за № 0852-02-6, згідно якої повідомлено про неможливість реєстрації в будинку котеджного типу. Третя особа вважає таку відмову необґрунтованою, та такою, що порушує її право на реєстрацію місця мешкання в будинку матері.

Представниками відповідача подано заперечення на позов, згідно з якими позивачка ОСОБА_1 звернулася до відділу реєстрації місця проживання осіб щодо проведення реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але листом від 06.03.2017 року за № 0852-02-6 її було відмовлено у проведенні такої, оскільки в свідоцтві про право власності від 13.09.2013 р. за № 9376187 зазначено категорію будинку - будинок котеджного типу, призначення якого забороняє реєстрацію місця проживання. Ст. 4 ЖК Української РСР передбачено вичерпний перелік житлових будинків і житлових приміщень, які відносяться до категорій приміщень, у яких можна зареєструвати за місцем проживання особу Однак будинок котеджного типу не відноситься до зазначеного переліку. Котедж як будинок підвищеної комфортності залежно від місця розташування па певних земельних ділянках можуть отримати статус: індивідуального житлового будинку (категорія земель житлової та громадської забудови); садового будинку (категорія земель сільськогосподарського призначення); дачного будинку (категорія земель рекреаційного призначення). У зв'язку з тим, що котедж позивача розташований на землях рекреаційного призначення то він є дачним будинком. Відповідно до статті 8-1 Житлового кодексу України - громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Така ж сама норма виражена і в Постанові Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2015 року № 321 "Про затвердження Порядку переведення дачних і садових будників, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки" - цей Порядок визначає механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.

Таким чином, представники відповідача вважають що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності № 2 від 03.01.2017 року (а.с. 46),проти задоволення позовних вимог позивача заперечувала, підтримала доводи, викладені в запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_3С.(яка діє на підставі довіреності від 09.06.2017 року а.с. 32) підтримала вищенаведені пояснення, позовні вимоги позивача не визнала, просила у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, третю особу, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, дійшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією, чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер 9376187, виданого Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області від 13.09.2013 року, ОСОБА_1 є власницею будинку котеджного типу, загальною площею 149,5 кв.м., в тому числі житловою 113,5 кв.м., розташованого за адресою: Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Казкова, буд.122(а.с.19). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, обєкт нерухомого майна: будинок котеджного типу, обєкт житлової нерухомості(а.с.20).

ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування якої за адресою: вул.Казкова, буд.122, Донецька область, м.Красний Лиман(а.с.9).

ОСОБА_4 взята на облік як внутрішньо переміщена особа разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_7, 25.08.2003 року, ОСОБА_8, 27.12.2008 року, фактичне місце проживання/перебування якої за адресою: вул. Казкова, буд.122, Донецька область, м. Красний Лиман(а.с.12).

ОСОБА_6 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування якого за адресою: вул. Казкова, буд.122, Донецька область, м. Красний Лиман(а.с.14).

Листом начальника відділу реєстрації місця проживання осіб ОСОБА_5 міської ради від 06.03.2017 року № 0852-02-6 було відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання її дочки та неповнолітніх онуків за адресою: Донецька область, м. Лиман вулиця Казкова, будинок 122 на підставі того, що в свідоцтві про право власності від 13.09.2013 року за № 9376187 обєктом нерухомого майна зазначено будинок котеджного типу, призначення якого забороняє реєстрацію місця проживання, у відповідності до вимог ст. 6 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 року(а.с.21).

ОСОБА_5 міської ради від 05.05.2017 року № 1754-02-10 ОСОБА_1 було запропоновано звернутись до відповідних органів про вирішення питання щодо переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок та на підставі отриманого рішення звернутися до компетентних органів для внесення змін до запису державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у порядку визначеному законодавством(а.с.22).

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_8 України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний: вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передання органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстр встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. З Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №20 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворене на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на як поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Таким чином вирішення питань щодо реєстрації місця проживання громадян та контроль за її виконанням відноситься до компетенції виконавчих органів місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2009 від 16.04.2009 року зазначив, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено повноваження відділу реєстрації місця проживання осіб ОСОБА_5 міської ради щодо розгляду питань реєстрації місця проживання громадян та контроль за її виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.п. 4 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", для реєстрації місця проживання особа або її представник подає крім іншого документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що реєстрація місця мешкання особи можлива лише в житловому приміщенні.

В своїх запереченнях представники відповідача посилаються на відсутність будинку котеджного типу в переліку жилих будинків і жилих приміщень, які призначаються для постійного або тимчасового проживання.

Так, згідно зі ст. 6 Житлового кодексу Української РСР від 30.06.1983 року №5464-Х, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української РСР, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

Суд звертає увагу на те, що Житловий кодекс Української РСР взагалі не містить поняття будинку котеджного типу, проте це не може бути підставою для неможливості реєстрації в ньому місця проживання особи.

Водночас ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно з ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди житлові будинки. основні положення», котедж - одноквартирний 1-3-поверховий житловий будинок, міський, позаміський або сільський, з невеликою ділянкою землі, розрахований на одну сім'ю.

Також, з метою регулювання питань оподаткування, визначення котеджу міститься в Податковому Кодексі України. Так, котедж це одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою.

Відповідно до розд. 2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 будинки одноквартирні масової забудови, котеджі та будинки одноквартирні підвищеної комфортності, будинки садибного типу, будинки дачні та садові належать до класу одноквартирних будинків (будівлі житлові).

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що оскільки котедж позивача розташований на землях рекреаційного призначення, то він є дачним будинком, оскільки зазначений Державний класифікатор будівель та споруд визначає котедж, як окремий обєкт в ряду з дачним будинком.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с. 20) на будинок котеджного типу, що розташований за адресою: Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Казкова, 122, земельна ділянка, на якій розташовано вказаний будинок, серед іншого, цільовим призначенням має будівництво котеджів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що будинок котеджного типу, що розташований за адресою: Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Казкова, 122 та належить на праві власності ОСОБА_1, є житловим приміщенням, а отже відсутні перешкоди для реєстрації в ньому третіх осіб за умови додержання вимог, передбачених Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. А отже, відмова ОСОБА_5 міської ради Донецької області від 06.03.2017 року за № 0852-02-6 у проведенні реєстрації у вказаному будинку котеджного типу є протиправною.

Водночас судом встановлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", особа, яка має намір зареєструвати своє місце проживання, або її представник, повинні подати певний перелік документів, передбачений п. 18 вказаних Правил.

Працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві.

В судовому засіданні встановлено, що заява ОСОБА_4 до Відділу реєстрації ОСОБА_5 міської ради Донецької області про реєстрацію її та її дітей місця проживання разом з необхідними документами подана не була, відповідна перевірка працівником органу реєстрації не проводилася.

Так, судом не встановлено наявність всіх підстав для зобовязання відповідача здійснити реєстрацію ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Казкова, 122. А отже вказана вимога позивача, на думку суду є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ч.3 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 94, 160, 161, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міської ради Донецької області, третя особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_5 міської ради Донецької області від 06.03.2017 року № 0852-02-6 у реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 міської ради Донецької області() на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_1, суму судового збору в розмірі 320,00(триста двадцять гривень 00 копійок)гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст цієї постанови виготовлено 23 червня 2017 року.

Суддя