Справа № 810/534/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/534/17 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

27 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Алтей» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Алтей» до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Алтей» (далі - Позивач, ТОВ «Алтей») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - Відповідач, Мінприроди України) про визнання протиправним та скасування наказу від 16.11.2016 року № 424 «Про видачу, переоформлення, відмови у видачі та анулювання ліцензій» в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Алтей».

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що перевірка ТОВ «Алтей» проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, а її результати оформлені належним чином, Позивачем не було виконано обов'язок щодо подання додаткових документів відповідно до ліцензійних умов, а також останнім здійснювалася діяльність, що не відповідала вимогам ліцензійних умов.

Не погоджуючись із викладеним у постанові рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неврахуванні судом, по-перше, не складання Відповідачем окремого акту про виявлення недостовірності даних у документах, поданих разом із заявою про отримання ліцензії, що є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії, по-друге, всупереч вимог чинного законодавства у наказі про проведення перевірки були відсутні визначення виконавців перевірки, по-третє, результати перевірки зафіксовані в акті, що не відповідає формі уніфікованого акту перевірки, по-четверте, за результатами перевірки не було складно припис про усунення порушень, по-п'яте, рішення про анулювання ліцензії не містить реквізитів рішення про видачу ліцензії, по-шосте, висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають дійсності, оскільки документи щодо наявної матеріально-технічної бази, власних та орендованих приміщень, штатної чисельності працівників, реєстрової картки, приміщення для розміщення персоналу надані під час перевірки, по-сьоме, реалізація утилізатора УТ-500 була пов'язана з метою Позивача звузити провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

У судовому засіданні представник Позивача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі з підстав, викладених в останній.

Представник Відповідача просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що 04.03.2014 року Відповідачем видано Позивачу ліцензію серії АЕ №288619 (а.с. 10) з видом господарської діяльності: операції у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, оброблення, утилізація). Термін дії ліцензії - з 18.07.2012 року по 18.07.2017 року.

У листопаді 2016 року працівниками Мінприроди України на підставі посвідчення (направлення) від 07.11.2016 року №26/16 на проведення планової перевірки (а.с. 21-22), виданого на підставі наказу Мінприроди України від 20.09.2016 року №345 «Про затвердження Плану-графіку планових перевірок додержання умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на IV квартал 2016 року» (а.с. 11-19) було проведено планову перевірку додержання ТОВ Алтей» ліцензійних умови провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. Результати перевірки зафіксовані в акті від 11.11.2016 року №26/16 (а.с. 23-25).

У ході перевірки встановлено, що, у порушення вимог:

- ч. 2 п. 6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 (далі - Ліцензійні умови), не надано відомостей про наявність матеріально-технічної бази та копії документів, що дають можливість ідентифікувати матеріально-технічну базу;

- ч. 4 п. 6 Ліцензійних умов не надано відомості про наявність власних або орендованих виробничих площ (приміщень);

- п. 8 Ліцензійних умов не надано штатної чисельності працівників підприємства;

- ч. 2 п. 17 Ліцензійних умов відсутня реєстрова карта об'єкта утворення, оброблення та утилізації відходів;

- ч. 1 п. 11 Ліцензійних умов не надано матеріали ідентифікації об'єктів підвищеної небезпеки;

- ч. 1 п. 16 Ліцензійних умов відсутній автономний зливовідвід;

- ч. 8 п. 16 Ліцензійних умов в складському приміщення відсутня помаркована тара, відсіки та бункери для зберігання небезпечних відходів з чітким позначенням виду відходів та їх класу небезпеки;

- ч. 1 п. 13 Ліцензійних умов відсутні приміщення для розміщення персоналу;

- ч. 2 п. 16 та ч. 10 п. 11 Ліцензійних умов відсутність утилізатора для термічної утилізації відходів УТ-500, діжок пластикових та металевих. Зазначене обладнання, що було відсутнє на території підприємства на момент проведення перевірки, було заявлено у відомості про наявність матеріально-технічної бази, що подавалася підприємством до органу ліцензування з метою отримання ліцензії.

Крім того, в указаному акті зазначено, що він є актом про виявлення недостовірних даних, що були подані суб'єктом з метою отримання ліцензії.

Копію акту перевірки від 11.11.2016 року №26/16 отримано заступником директора ТОВ «Алтей» Падун В.В., про що останнім проставлено підпис.

Крім іншого, матеріали справи свідчать, що 11.11.2016 року Відповідачем було складено акт №26/16-1 про виявлення недостовірності даних у документах, поданих ТОВ «Алтей» разом із заявою про отримання ліцензії (а.с. 102).

Листом від 17.11.2016 року №7/4123-16 (а.с. 26) Мінприроди України повідомило ТОВ «Алтей», що за результатами проведеної перевірки Відповідачем прийнято наказ від 16.11.2016 року №424 «Про видачу, переоформлення, відмову у видачі та анулювання ліцензій» (а.с. 27-29), згідно пп. 5.3 п. 5 якого приписано на підставі п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» анулювати Позивачу ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

На підставі встановлених вище обставин, а також за наслідками системного аналізу приписів ст. ст. 6, 7, 9, 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст. ст. 1, 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Мінприроди України від 10.09.2008 року №464, Ліцензійних умов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки матеріалами справи не підтверджується посилання Позивача на порушення Відповідача порядку проведення та оформлення результатів перевірки, водночас більшість порушень Ліцензійних умов (ч. ч. 2, 5 п. 6; ч. ч. 1, 10 п. 11; ч. 1 п. 13; ч. ч. 1, 2, 8 п. 16), зафіксована у ході останньої, мала місце, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід'ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

З цією метою Україна здійснює на своїй території екологічну політику, спрямовану на збереження безпечного для існування живої і неживої природи навколишнього середовища, захисту життя і здоров'я населення від негативного впливу, зумовленого забрудненням навколишнього природного середовища, досягнення гармонійної взаємодії суспільства і природи, охорону, раціональне використання і відтворення природних ресурсів.

Цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Згідно ст. 1 вказаного Закону завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року №32 затверджено Положення про Міністерство екології та природних ресурсів України (далі - Положення №32), згідно абз. 2 п. 1 якого Мінприроди є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища та екологічної безпеки.

Згідно пп. пп. 5, 7 п. 4 Положення 32 Мінприроди відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує нормативно-правове регулювання у сфері екологічної безпеки, поводження з відходами, у тому числі радіоактивними, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами, державної екологічної експертизи, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з питань щодо ліцензійних умов провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, виробництва особливо небезпечних хімічних речовин та порядків контролю за їх дотриманням; проводить ліцензування операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, виробництва особливо небезпечних хімічних речовин та здійснює контроль за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов.

Тобто на Мінприроди України, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища та екологічної безпеки, покладено обов'язок щодо, зокрема, здійснення контролю за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Приписи ч. 3 ст. 2 вказаного Закону визначають, що контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Аналогічне положення закріплено у ч. 7 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

З наведеного випливає, що порядок здійснення контролю за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов врегульовано положеннями Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та приписами Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У контексті вищевикладеного судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на таке.

В якості підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу в частині Апелянт посилається допущення Відповідачем у ході проведення перевірки ряду положень затвердженого наказом Мінприроди України від 10.09.2008 року № 464 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (далі - Порядок №464).

Разом з тим, згідно п. 1.2 Порядку №464 останній визначає процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів.

При цьому, у п. 1.3 Порядку №464 закріплено, що цей Порядок поширюється на державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим, державних екологічних інспекцій в областях, містах Києві та Севастополі, Державної Азовської морської екологічної інспекції, Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції (далі - органи Держекоінспекції) та суб'єктів господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що планова перевірка ліцензіата - Позивача проведена безпосередньо працівниками відділу дозвільно-ліцензійної діяльності та контролю Департаменту екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України, а не державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, у зв'язку з чим судова колегія приходить до висновку, що приписи Порядку №464 на спірні правовідносини не поширюються. Відтак оцінка правомірності дій посадових осіб Мінприроди України щодо проведення перевірки ТОВ «Алтей» повинна здійснюватися у розрізі правового поля регулювання Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон про ліцензування).

З огляду на викладене, посилання Апелянта на порушення Відповідачем пп. 2.2 п. 2, пп. пп. 4.12, 4.14, 4.23, 4.24, 4.25, 4.26 п. 4 Порядку №464 щодо оформлення наказу на проведення планової перевірки, форми акту перевірки та оформлення її результатів, а також не складання останнім в обов'язковому порядку припису про усунення порушень, є помилковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому.

План здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинен містити конкретні календарні дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення.

У частині 4 вказаної статті Закону закріплено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 21.10.2016 року №7/3590/16 (а.с. 20) Позивача було повідомлено про здійснення планового заходу, отримання якого підтверджується тим, що ТОВ «Алтей» не вчиняло дій з недопуску посадової особи Мінприроди України до проведення планової перевірки.

У частинах 1-3 статті 7 Закону закріплено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб'єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу, на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім'я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Зі змісту наведених норм вбачається, що наказ про проведення перевірки повинен в обов'язковому порядку містити інформацію про найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наказ Мінприроди України від 20.09.2016 року №345 «Про затвердження Плану-графіку планових перевірок додержання ліцензіатами ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами на IV квартал 2016 року» містить предмет перевірки та повну інформацію про суб'єкта, щодо якого буде проводитися перевірка (п. 20 затвердженого наказом Плану-графіку).

Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

Крім того, згідно ст. 10 Закону суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: він здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності проведення заходів державного нагляду (контролю), передбачених законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Однак, матеріали справи свідчать, що ТОВ «Алтей» допустило інспекторів Мінприроди України до перевірки, таким чином, визнавши документи, що стали підставою для проведення перевірки, правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.09.2011 року у справі №21-130а/11.

Крім того, як було встановлено раніше, і наказ про проведення перевірки, і посвідчення на її проведення містили всі передбачені вимогами Закону реквізити, що, на переконання судової колегії, свідчить про виникнення у Відповідача права на проведення планової перевірки Позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі державного нагляду (контролю).

При цьому, відповідно до ч. 14 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» акт перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.

В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов.

У разі встановлення в ході перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

За наслідками дослідження наявних у матеріалах справи акту планової перевірки від 11.11.2016 року №26/16 та акту про виявлення недостовірності даних у документах від 11.11.2016 року №26/16-1 вбачається, що в останніх містяться всі необхідні реквізити, передбачені ст. 7 Закону.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням Київського окружного адміністративного суду про те, що, по-перше, в акті від 11.11.2016 року №26/16 міститься інформація про те, що останній є актом про виявлення недостовірних даних, що були подані суб'єктом з метою отримання ліцензії, по-друге, оскільки акт від 11.11.2016 року №26/16-1 про виявлення недостовірності даних у документах, поданих ТОВ «Алтей» разом із заявою про отримання ліцензії, не є актом перевірки у розумінні ст. 7 Закону, у Мінприроди України був відсутній обов'язок з його направлення Позивачу. Не місить приписів щодо його обов'язкового направлення суб'єкту господарювання і Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов'язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником.

Розпорядження може передбачати застосування до суб'єкта господарювання санкцій, передбачених законом.

Згідно ч. 15 ст. 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов видається органом ліцензування не пізніше трьох робочих днів з останнього дня проведення перевірки у разі виявлення за результатами її проведення порушень ліцензіатом вимог ліцензійних умов.

У разі складення за результатом проведення перевірки акта, що є підставою для анулювання ліцензії, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов не видається.

Аналіз наведених норм у своїй системі дає підстави для висновку, що з метою усунення виявлених у ході перевірки ліцензіата з питань дотримання останнім ліцензійних умов контролюючим органом може бути прийнято розпорядження про усунення таких порушень, а не припис, як помилково зазначає Апелянт. Водночас, у разі складення за результатом проведення перевірки акта, що є підставою для анулювання ліцензії, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов не видається.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції про обґрунтованість підстав для прийняття Відповідачем наказу від 16.11.2016 року №424 в частині анулювання ліцензії Позивача у контексті посилань Апелянта про їх безпідставність та необґрунтованість, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як вірно встановив суд першої інстанції, підставою для анулювання Позивачу ліцензії Відповідачем стало встановлення у ході перевірки факту недостовірності даних у документах, поданих ТОВ «Алтей» разом із заявою про отримання ліцензії.

Приписи п. 14 ч. 1 ст. 7 Закону про ліцензування визначають, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, виробництво особливо небезпечних хімічних речовин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, поводження з небезпечними відходами. Не підлягає ліцензуванню зберігання (накопичення) суб'єктом господарювання утворених ним небезпечних відходів, якщо протягом року з дня утворення небезпечні відходи передаються суб'єктам господарювання, що мають ліцензію на поводження з небезпечними відходами.

У статті 9 Закону про ліцензування закріплено, що ліцензіат зобов'язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам.

Ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, що є центральним органом виконавчої влади, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення змін до чинних ліцензійних умов, які потребуватимуть проведення суб'єктами господарювання підготовчої роботи, такі ліцензійні умови або їх окремі положення мають набирати чинності через певний строк з дня їх опублікування, достатній для проведення таких підготовчих робіт, що не може бути меншим, ніж два місяці.

У разі внесення змін до ліцензійних умов у частині зміни переліку документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії, цими ж змінами встановлюється строк подачі здобувачами ліцензій цих додаткових документів, який не може бути меншим, ніж два місяці з дня оприлюднення змін до ліцензійних умов.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 15 Закону про ліцензування у разі зміни переліку документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії, ліцензіат у разі доповнення переліку новими документами - повинен подати до органу ліцензування документи, якими доповнено перелік, протягом строку, встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено відповідні зміни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (далі - Ліцензійні умови). При цьому у п. 2 вказаної постанови установлено, що строк, протягом якого ліцензіати, які мають ліцензії на провадження господарської діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами і на поводження з особливо небезпечними речовинами та небезпечними відходами, подають до органу ліцензування документи та відомості, визначені частиною третьою статті 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», становить два місяці з дня опублікування цієї постанови.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що дані Ліцензійні умови опубліковані 16.07.2016 року в газеті «Урядовий Кур'єр» за №132, а тому, в силу вимог ч. 5 ст. 9 Закону про ліцензування та п. 2 постанови КМ України від 13.07.2016 року №446, у період до 16.09.2016 року ТОВ «Алтей» повинно було подати Мінприроди України додаткові документи.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать, що у межах визначеного постановою КМ України від 13.07.2016 року №446 подання передбачених Ліцензійними умовами документів Позивач не забезпечив.

Згідно п. 1 Ліцензійних умов останні встановлюють вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (далі - ліцензія), а також визначають вичерпний перелік організаційних, кадрових, технологічних вимог, обов'язкових для виконання під час провадження зазначеної діяльності.

Відповідно до ч. 2 п. 6 Ліцензійних умов до заяви про отримання ліцензії, крім документів, передбачених частиною третьою статті 11 Закону, додаються відомості за підписом здобувача ліцензії про наявність матеріально-технічної бази, необхідної для провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (за формою згідно з додатком 2), разом з копіями підтвердних документів, засвідченими печаткою (за наявності) та підписом керівника суб'єкта господарювання, що дають можливість її ідентифікувати, а також копіями документів, що підтверджують право власності або оренди на зазначену матеріально-технічну базу, засвідченими печаткою (за наявності) та підписом керівника суб'єкта господарювання.

Суд першої інстанції обґрунтовано підкреслив, що відомості про наявність матеріально-технічної бази, необхідної для провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (додаток 2 до Ліцензійних умов) були складені ТОВ «Алтей» 05.12.2016 (а.с. 31), тобто після проведення перевірки та фіксації її результатів в актах від 11.11.2016 року № 26/16 та від 26/16-1, а також прийняття оскаржуваного рішення про анулювання ліцензії.

При цьому, Київський окружний адміністративний суд встановив, що відомості про наявність матеріально-технічної бази, необхідної для провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, які подавались суб'єктом господарювання з метою отримання відповідної ліцензії 13.02.2014 року містять зовсім інші дані (а.с. 33).

Відтак встановлення у ході перевірки порушення Позивачем ч. 2 п. 6 Ліцензійних умов в частині ненадання контролюючому органу відомості про наявність матеріально-технічної бази та копії документів, що дають можливість ідентифікувати матеріально-технічну базу, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 п. 6 Ліцензійних умов до заяви про отримання ліцензії, крім документів, передбачених частиною третьою статті 11 Закону, додаються: відомості за підписом здобувача ліцензії про наявність власних або орендованих виробничих площ (приміщень), необхідних для провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, разом із копіями документів, що підтверджують право власності або оренди на виробничі площі (приміщення), за формою згідно з додатком 3; відомості про наявність документів дозвільного характеру за формою згідно з додатком 6.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу про державну реєстрацію прав від 14.02.2012 року №33162614 (а.с. 50) Позивач є власником комплексу по вул. Київській, 247 у с. Гоголів Броварського району Київської області. Крім того, Відповідачем не було враховано наявність у Позивача на момент перевірки відомостей про наявність власних або орендованих виробничих площ (приміщень), необхідних для провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, складених 09.11.2016 року за формою, визначеною додатком 3 до Ліцензійних умов (а.с. 50а). Крім іншого, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що на підтвердження відомостей щодо наявності власних або орендованих виробничих площ (приміщень), необхідних для провадження господарської діяльності з небезпечними відходами ТОВ «Алтей» було надано як посадовим особам Мінприроди України так і до суду технічний паспорт на виробничий будинок (а.с. 51-59).

Відтак посилання Відповідача на порушення Позивачем ч. 4 п. 6 Ліцензійних умов є помилковими, на чому вірно наголосив суд першої інстанції.

Разом з тим, відомості про наявність документів дозвільного характеру за формою згідно додатком 6 до Ліцензійних умов були складені ТОВ «Алтей» лише 05.12.2016 року (а.с. 32), що підтверджує висновки контролюючого органу про порушення Позивачем ч. 5 п. 6 Ліцензійних умов.

Відповідно до п. 8 Ліцензійних умов під час здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами згідно з отриманою ліцензією екологічні знання є обов'язковою кваліфікаційною вимогою для посадових осіб (диплом, сертифікат тощо). Ліцензіат повинен мати штатну чисельність спеціалістів (виконавців робіт залежно від видів робіт та рівня забезпечення матеріально-технічної бази) відповідного рівня підготовки та освітньо-кваліфікаційного рівня.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту акту перевірки від 11.11.2016 року №26/16, до перевірки Позивачем було надано у тому числі відомості щодо укладення трудових відносин з працівниками підприємства, зі змісту яких у Відповідача була можливість встановити штатну чисельність працівників-спеціалістів (виконавців робіт залежно від видів робіт та рівня забезпечення матеріально-технічної бази) відповідного рівня підготовки та освітньо-кваліфікаційного рівня.

Крім того, згідно довідки від 09.11.2016 року №64 про штатну чисельність працівників, складу ТОВ «Алтей» (а.с. 60) вбачається, що підприємство має у своєму штаті 9 працівників, у зв'язку з чим висновки Мінприроди України про відсутність у Позивача необхідної штатної чисельності працівників, що є порушенням п. 8 Ліцензійних умов, є необґрунтованим.

Згідно ч. 1 п. 11 Ліцензійних умов ліцензіат здійснює операції у сфері поводження з небезпечними відходами за умови надання відомостей щодо ідентифікування об'єкта поводження з небезпечними відходами у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. №956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки» (Офіційний вісник України, 2002 р., № 29, ст. 1357).

Всупереч наведених вимог Ліцензійних умов, Позивачем вказаних відомостей надано до перевірки не було. Крім того, ТОВ «Алтей» жодним чином не обґрунтувало їх відсутність ні під час розгляду справи судом першої, ні під час її перегляду судом апеляційної інстанції.

Приписи ч. 1 п. 13 Ліцензійних умов визначають, що суб'єкти господарювання для здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами повинні мати матеріально-технічну базу (разом з документами, що дають можливість її ідентифікувати), власні або орендовані виробничі площі, приміщення, у тому числі схему розташування спеціально відведених, відповідно обладнаних місць (майданчики, складські приміщення) та споруд, обладнання, устаткування для оброблення, знешкодження, захоронення, утилізації небезпечних відходів, а також окреме приміщення для розміщення персоналу, що обслуговує зазначені об'єкти. Матеріально-технічна база на праві власності або відповідно до договору оренди використовується лише одним суб'єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з поводження з небезпечними відходами.

Зі змісту наведеної вимоги Ліцензійних умов вбачається, що суб'єкти господарювання для здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами повинні мати, зокрема, окреме приміщення для розміщення персоналу, що обслуговує зазначені об'єкти.

В обґрунтування наявності окремого приміщення для розміщення персоналу Апелянт посилається на те, що згідно схеми розташування виробничих площ та майданчиків, а також технічного паспорту на комплекс (а.с. 51-59) вбачається наявність відповідного приміщення у ТОВ «Алтей». Разом з тим, Позивачем не вказано, яке саме з перелічених приміщень відповідає вимогам Ліцензійних умов, у зв'язку з чим підстави для спростування висновків Мінприроди України про порушення ч. 1 ст. 13 Ліцензійних умов відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 п. 16 Ліцензійних умов розміщувати небезпечні відходи дозволено лише у спеціально обладнаному місці чи об'єкті. Проводити інші види діяльності, не пов'язані з небезпечними відходами на території, відведеній для їх розміщення, заборонено.

Промислові майданчики для тимчасового зберігання відходів повинні бути покриті неруйнівним та непроникним для небезпечних відходів матеріалом з автономним зливовідводом. При цьому попадання поверхневого стоку з майданчиків у загальний зливовідвід не допускається. Необхідно передбачити ефективний захист відходів від дії атмосферних опадів та вітру.

У місцях зберігання відходів повинні бути передбачені стаціонарні або пересувні вантажно-розвантажувальні механізми.

Для збирання і тимчасового зберігання відходів на підприємстві повинні бути відведені і обладнані спеціальні майданчики, встановлена помаркована тара, відсіки, бункери тощо з чітким позначенням виду відходів та їх класу небезпеки. Конструкція та розміри тари повинні забезпечувати легку заповнюваність та відвантаження відходів і унеможливлювати їх змішування, а також забруднення і псування відходів.

Разом з тим, ні під час перевірки, ні під час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційної інстанції Позивачем не було доведено обладнання промислових майданчиків для зберігання відходів автономним зливовідводом. Крім того, не спростовує факт існування під час перевірки порушень ТОВ «Алтей» ч. 8 ст. 16 Ліценційних умов в частині використання непоміркованої тари, відсіків, бункерів тощо з чітким позначенням виду відходів та їх класу небезпеки доповідна записка від 15.11.2016 року про усунення порушень (а.с. 61), оскільки остання складена після закінчення заходу контролю.

Відповідно до ч. 10 п. 11 Ліцензійних умов ліцензіат здійснює операції у сфері поводження з небезпечними відходами за умови провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами виключно з використанням засобів їх провадження, що зазначені у відомостях про них, які подані органу ліцензування згідно з вимогами цих Ліцензійних умов.

Як вбачається з матеріалів справи, піч-утилізатор УТ-500, яка була засобом провадження господарської ліцензійної діяльності згідно відомостей від 13.02.2014 року (а.с. 33), була реалізована Позивачем ТОВ «Центр регенерації масел Трейд» за договором від 30.09.2016 року №30/09/16 на купівлю обладнання (а.с. 62-64) та передана покупцю згідно акту прийому-передачі обладнання від 03.10.2016 року №01/16 (а.с. 65).

При цьому, доводи Апелянта про відчуження вказаного обладнання та звернення підприємства до Мінприроди України із заявою про звуження провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами судовою колегією оцінюється критично, дана заява була подана Відповідачу лише 06.12.2016 року (а.с. 30), тобто після проведення перевірки та прийняття оскаржуваного наказу.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 15 Закону про ліцензування ліцензіат зобов'язаний повідомляти органу ліцензування про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у строк, встановлений ліцензійними умовами, але не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін.

Разом з тим, реалізувавши піч-утилізатор УТ-500 03.10.2016 року, із заявою про звуження ліцензійної діяльності Позивач звернувся 06.12.2016 року, тобто після спливу встановленого законом місячного строку і, як вже було зазначено раніше, після проведення перевірки та прийняття рішення про анулювання ліцензії.

Приписи ч. 2 п. 17 Ліцензійних умов визначають, що на кожне місце чи об'єкт оброблення відходів складають реєстрову карту за формою, встановленою Мінприроди.

Зі змісту акту перевірки від 11.11.2016 року №26/16, підписаного уповноваженою особою ТОВ «Алтей» без зауважень, вбачається, що до перевірки реєстрова картка Позивачем надана не була.

Відтак судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надання її до суду (а.с. 40-49) не може беззаперечно спростовувати зафіксовані в акті перевірки відомості щодо ненадання їх під час перевірки. Водночас, її наявність у Позивача свідчить про передчасність посилання Відповідача про порушення ТОВ «Алтей» ч. 2 п. 17 Ліцензійних умов.

З урахуванням встановлених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що виявлені у ході проведення планової перевірки ТОВ «Алтей» з питань дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами порушення Позивачем вимог Ліцензійних умов, як і недостовірність даних у документах, поданих останнім разом із заявою про отримання ліцензії, підтверджується матеріалами справи (окрім наявності виробничих площ, штатних працівників та реєстрової карти).

А тому, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.

Підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є, зокрема, акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб'єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії (п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону про ліцензування).

Згідно ч. 3 ст. 16 Закону про ліцензування акти, передбачені пунктами 5-9 частини другої цієї статті, мають містити детальне викладення фактів порушення законодавства, їх обґрунтування та у випадках, якщо вони стосуються невиконання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов, містити посилання на конкретні пункти цих ліцензійних умов.

До актів можуть долучатися фото та відеоматеріали, відзняті під час проведення перевірки.

У частині 4 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що орган ліцензування приймає рішення про анулювання ліцензії протягом п'яти робочих днів з дня виявлення підстав, передбачених пунктами 4-9 частини другої цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону про ліцензування рішення про анулювання ліцензії повинно містити: 1) реквізити рішення про видачу ліцензії; 2) вид господарської діяльності, на провадження якого анулюється ліцензія; 3) найменування та ідентифікаційний код юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (серія та номер паспорта для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомила про це відповідний орган державної податкової служби та має відмітку у паспорті); 4) підстави анулювання ліцензії.

Наведене, на переконання судової колегії, свідчить про обґрунтованість твердження Апелянта про те, що в силу вимог п. 1 ч. 6 ст. 16 Закону про ліцензування рішення про анулювання ліцензії повинно містити реквізити рішення про видачу ліцензії. Разом з тим, зважаючи на встановлені вище порушення Позивачем вимог Ліцензійних умов та зазначення недостовірності даних у документах, поданих разом із заявою про отримання ліцензії, враховуючи особливе роль та значення безпеки навколишнього середовища для суспільства, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Посилання Апелянта на те, що у квітні 2017 року Державною екологічною інспекцією у Київській області було проведено перевірку ТОВ «Фірма «Алтей» з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, висновки якої зафіксовані в акті №60, в якому зазначено, на переконання Позивача, про відсутність порушень останнім вимог чинного законодавства, судовою колегією оцінюється критично з огляду на те, що дана перевірка була проведена територіальними органами Державної екологічної інспекції України, а не Мінприроди України щодо різних предметів перевірки.

За наведених обставин безпідставним є твердження Позивача про порушення Відповідачем вимог ст. 5 Закону в частині можливості проведення планової перевірки суб'єкта господарювання протягом одного року, оскільки таке застереження поширюється на проведення планових перевірок одним і тим самим контролюючим органом. При цьому, попередня планова перевірка ТОВ «Фірма «Алтей» була проведена у 2015 році, у той час як контролюючий захід, результатом якого стало прийняття Мінприроди України оскаржуваного рішення, здійснений у 2016 році.

Крім іншого, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Алтей» - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Алтей» до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправним та скасування наказу в частині - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.