Справа № 2а-8047/11/0308
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2017 р. м. Київ К/800/62467/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про зобов'язання усунути допущене порушення її прав шляхом надання субсидії без зарахування в дохід потерпілої цільових компенсаційних витрат на медичну та соціальну допомогу, які здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на реабілітацію потерпілих внаслідок трудового каліцтва.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2011р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 встановлена І група інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом й у зв'язку з непрацездатністю вона отримує страхові виплати з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, зокрема, відповідно до довідки про доходи №1463 від 24.12.2010р. до складу доходів позивача включено нарахований втрачений заробіток та виплати на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування.

За її відповідним зверненням позивачу з грудня 2010р. по травень 2011р. була призначена субсидія, при визначенні розміру якої до її сукупного доходу, крім отримуваної пенсії, включено і щомісячні страхові виплати (нарахований втрачений заробіток та виплати на спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування).

Вважаючи, що до сукупного доходу безпідставно включено відшкодування витрат на медичну та соціальну допомогу, позивач звернулась до відповідача про перерахунок отримуваної нею субсидії й останній у відповідь на звернення із супровідним листом від 11.07.2011р. надіслав лист Міністерства соціальної політики №254/5/77-11 від 30.06.2011р., відповідно до якого оскільки вказані страхові виплати не включені до п.8 Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001р. №486/202/524/455/3370 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.02.2002р. за №112/6400 (далі - Методика), який, в свою чергу, визначає виплати, які не включаються до сукупного доходу отримувачів субсидій, натомість п.5.2 вказаної Методики передбачено врахування до сукупного доходу інших грошових виплат, які мають систематичний характер, то, відповідно, зазначені систематичні виплати мають включатись до сукупного доходу при обчисленні субсидій.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій погодились з вищенаведеною позицією Міністерства соціальної політики, висловленою в листі №254/5/77-11 від 30.06.2011р.

Колегія ж суддів Вищого адміністративного суду України вказує на таке.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначаються Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. №848 (далі - Положення), за змістом п.12 якого субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного (за останні шість місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням субсидії) сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку).

При цьому розрахунок сукупного доходу для призначення субсидії провадиться відповідно до Методики (п.8 Положення).

Водночас, згідно з п.п.5.10 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять суми, які виплачуються в порядку відшкодування шкоди, заподіяної працівникові за ушкодження його здоров'я, що пов'язане з виконанням ним трудових обов'язків.

Перелік же грошових виплат, які не включаються до сукупного доходу отримувачів субсидій, визначено в п.8 Методики й, як правильно зазначили суди, компенсаційні виплати за спеціальний медичний догляд, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування в зазначеному пункті не передбачені.

Разом з тим, статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. №1105-XIV (далі - Закон №1105) визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, та які складаються, зокрема, із страхових виплат втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Водночас, перелік та види соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, встановлено у ст.21 Закону 1105, згідно з п.п.«в» п.1 ч.1 якої у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Водночас, п.п.«д» п.5 та п.7 зазначеної статті Закону №1105 до обов'язків Фонду у разі настання страхового випадку віднесено й забезпечення потерпілому разом із відповідними службами охорони здоров'я за призначенням лікарів повного обсягу постійно доступної, раціонально організованої медичної допомоги, яка повинна включати забезпечення необхідними лікарськими засобами, протезами, ортопедичними, коригуючими виробами, окулярами, слуховими апаратами, спеціальними засобами пересування, зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів); а також забезпечення згідно з медичним висновком домашнього догляду за потерпілим та допомоги у веденні домашнього господарства (або компенсування йому відповідних витрат).

Отже, витрати на медичну та соціальну допомогу хоча й відносяться до страхових виплат, проте не є відшкодуванням заподіяної особі трудовим каліцтвом чи професійним захворюванням шкоди.

Проте, зазначені законодавчі положення залишились поза увагою судів попередніх інстанцій, які не дослідили й не надали в їх контексті оцінки спірним у даній справі правовідносинам.

Крім того, посилаючись як на підставу включення до сукупного доходу позивача при визначенні розміру призначуваної їй субсидії на п.п.5.2 Методики, згідно з яким до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять інші грошові виплати, які мають систематичний характер (польове забезпечення, доплати за роз'їзний та рухомий характер роботи тощо, крім виплат на відрядження), суди не врахували, що останній (з огляду на наведені у дужках уточнення) кореспондується з попереднім підпунктом 5.1, який передбачає врахування при визначенні сукупного доходу нарахованої заробітної плати (у тому числі за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі і вихідні дні та за роботу за сумісництвом); плати за роботу в колективному сільськогосподарському підприємстві; надбавок і доплат всіх видів; премій, установлених за системами оплати праці на підприємстві, в установі, організації, незалежно від періодичності і джерел їх виплати; відсоткових надбавок і щорічних винагород з фонду матеріального заохочення за підсумками роботи за рік підприємства, установи чи організації, тобто фактично стосується виплат, пов'язаних з трудовою діяльністю особи.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити усі обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.