Справа № 825/958/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Чернігів Справа № 825/958/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Д`якова В.І.,
за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Лотоцького А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд: визнати незаконним рішення комісії Чернігівського ОВК від 28.02.2017 та скасувати його; зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати позивача учасником бойових дій та видати посвідчення відповідного зразка.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.01.2017 він звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про встановлення йому статусу учасника бойових дій.
Згідно рішення комісії Чернігівського ОВК з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій, витяг з протоколу № 2/1 від 28.02.2017, позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю належних та достовірних доказів, які б підтверджували безпосередню участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ, не перебування позивача на обліку у військових комісаріатах Чернігівської області та тимчасового перебування на військовому обліку в Управлінні СБУ в Чернігівській області.
З таким висновком комісії позивач не погоджується, вказуючи на те, що у період з 25.10.1979 по 27.02.1982 він проходив військову службу в Збройних силах СРСР, у військовій частині № НОМЕР_1 , на посадах стрілець, командир кавалерійської ланки, у званні рядовий, єфрейтор, сержант. Даний факт підтверджується послужним списком військовослужбовця. Служба проходила на прикордонній заставі в Таджикістані, кордон з Афганістаном. З вересня по жовтень 1980 року, позивач був знятий з прикордонної застави для проведення операції по знищенню банд - формувань на Афганській території, поблизу свого кордону. За цей період він неодноразово брав участь у бойових діях та забезпечував бойову діяльність частини на території Республіки Афганістан.
Даний факт підтверджують свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які разом з позивачем проходили військову службу у тій же військовій частині, у той же період і під час проведення тієї ж військової операції у вересні - жовтні 1980 року і які вже отримали статус учасника бойових дій.
Тому ОСОБА_1 вважає рішення комісії Чернігівського ОВК від 28.02.2017 щодо відмови у присвоєнні йому статусу учасника бойових дій незаконним та таким, що підлягає скасуванню та просить суд зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати його учасником бойових дій та видати посвідчення відповідного зразка.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, вказавши на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача.
В обґрунтування поданих заперечень зазначив, що при комплексній оцінці усіх доказів в сукупності, в тому числі і військового квитка позивача та повідомлень Центрального прикордонного архіву федеральної служби безпеки Російської Федерації від 16.11.2005 №21/59/К-4247 та від 29.04.2011 № 21/59/К-4061, у яких відсутні відомості про участь позивача у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ, комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 не змогла дійти достовірного висновку про участь позивача у бойових діях у вказаний ним період.
Тому, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 , комісією Чернігівського ОВК одноголосно було прийнято рішення про відмову у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій. Рішення комісії відображено у формі протоколу від 28.02.2017 № 2/1 засідання комісії Чернігівського ОВК з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій.
Аргументуючи вищевикладеним, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
24.01.2017 ОСОБА_1 звернувся до комісії Чернігівського ОВК з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій.
Згідно рішення комісії Чернігівського ОВК, що оформлено протоколом від 28.02.2017 №2/1, позивачу було відмовлено у встановленні статусу учасника бойових дій, у зв`язку з відсутністю належних та достовірних доказів, які б підтверджували безпосередню участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ.
Крім того, в рішенні зазначено, що позивач на обліку у військових комісаріатах Чернігівської області не перебував, у зв`язку з чим у Чернігівському ОВК відсутня особова справа та будь-які відомості щодо проходження позивачем військової служби, в тому числі в ДРА (Афганістан).
Відповідно до копії військового квитка позивач перебував на військовому обліку в Управлінні СБУ в Чернігівській області (а.с. 40).
Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зважає на наступне.
Вирішуючи спір по суті вимог, суд зазначає, що згідно статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.
Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території, що додається
Відповідно до вказаного Переліку період бойових дій на території Афганістану визначено: квітень 1978 р. - грудень 1989 р.
Згідно пункту 1 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, що затверджене наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 № 200 та зареєстроване у Міністерстві юстиції України14.05.2015 за № 531/26976 (далі - Положення) комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - Комісія) створюються в Міністерстві оборони України, військовій частині НОМЕР_2 , військовому комісаріаті Автономної Республіки Крим, обласних та Київському міському військових комісаріатах.
Згідно пункту 9 Положення на Комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників - за місцем їх реєстрації.
Пунктом 11 вказаного Положення визначений перелік документів на підставі яких Комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій.
Так, зокрема, рішення приймаються на підставі таких документів: заяви громадян або клопотань командирів (начальників); довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; партизанського квитка; посвідчення учасника підпілля; посвідчення до знака «За розмінування»; грамот, фотографій (оригіналів); газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження; історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника; документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період; інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).
Виходячи з наведеного, для визначення особи, такою що приймала участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльність військ (флотів), необхідне документальне підтвердження не тільки перебування особи на території країни, на території якої в час перебування особи велися бойові дії, а також потрібне підтвердження безпосередньої участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів), при цьому безпосередня участь особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів) повинна бути підтверджена документально відповідними архівними довідками.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про надання статусу учасника бойових дій були подані довідки Центрального прикордонного архіву федеральної служби безпеки Російської Федерації від 16.11.2005 № 21/59/К-4247 та від 29.04.2011 №21/59/К-4061, відповідно до яких в документальних матеріалах військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , за вересень-листопад 1980 року відомостей про участь ОСОБА_4 в бойових діях на території Республіки Афганістан не має (а.с. 15, 16).
Інших доказів, з перелічених у п. 11 Положення позивачем надано не було.
З наданих до суду копій військових квитків також не можливо встановити факт проходження позивачем військової служби та участі у бойових діях на території Республіки Афганістан.
Відповідно до пункту 12 Положення за відсутності в заявника через незалежні від нього причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.
Разом з тим, пункт 12 Положення вказує на можливість взяти до уваги показання свідків, проте не передбачає обв`язку встановлювати на їх підставі тій чи іншій особі статус учасника бойових дій.
Таким чином, рішення про встановлення статусу учасника бойових дій комісія приймає на підставі комплексного вивчення як відповідних документів так і пояснення свідків та з урахуванням усіх доказів, кожен член комісії приймає рішення, на підставі свого внутрішнього переконання. Рішення приймається шляхом голосування простою більшістю голосів.
У якості доказів, на підтвердження періоду та факту свого перебування на території Республіки Афганістан позивачем до матеріалів справи надано копії нотаріально посвідчених заяв гр. ОСОБА_2 від 28.10.2016 та гр. ОСОБА_3 від 28.10.2016, які визнані учасниками бойових дій.
При цьому, з урахуванням відсутності інших доказів та інформації з довідок Центрального прикордонного архіву федеральної служби безпеки Російської Федерації від 16.11.2005 № 21/59/К-4247 та від 29.04.2011 №21/59/К-4061, суд приходить до висновку, що наявність лише показань свідків є недостатнім для встановлення позивачу статусу учасника бойових дій.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення від 28.02.2017 та відмовляючи позивачу у встановленні статусу учасника бойових дій, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та в задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність прийнятого ним рішення.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д`яков