Справа № 229/1738/17
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 229/1738/17
Провадження № 2-а/229/55/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об"єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити певні дії,,

В С Т А НО В ИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення № 37 Ясинуватського обєднаного управління пенсійного фонду України від 30.03.2017року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення; зобовязати відповідача зарахувати йому до пільгового стажу період роботи з 19.11.1984р по 14.10.1986р прохідником з повним робочим днем на підземних роботах у Третьому Шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопроходка» та з 27.01.2010р по 10.01.2012р прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах у ТОВ «Шахтоспецстрой»;

Зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 прикінцевих положень закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2017року згідно заяви від 21.03.2017р , зареєстровану за № 130 ; стягнути судові витрати.

Обґрунтовує вимоги таким.

У віці 58років він звернувся до відповідача з заявою від 21.03.2017року про призначення пенсії за віком з 21.02.2017р на пільгових умовах згідно п.2 прикінцевих положень закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пенсію на пільгових умовах, так як його страховий стаж складає 28 років 11 місяців 3 дні, пільговий стаж складає 4 роки 2 міс 5 днів.

Пільгові період роботи : третє шахтопрохідницьке будівельне управління тресту «Донецькшахтопроходка» з 19.11.1984р по 14.10.1986р прохідником з повним робочим днем на підземних роботах;

ТОВ «Шахтоспецстрой» з 27.01.2010р по 10.01.2012р. прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах.

Рішенням № 37 від 30.03.2017р відповідач відмовив у призначенні пенсії у звязку з тим, що на його думку підприємства де він працював з пільговим характером роботи знаходиться на непідконтрольній органам влади території , і видані довідки про підтвердження пільгового трудового стажу є недійсними.

Доводи відповідача проте, що підприємство не перереєструвалось на території контрольованої органами державної влади України не можуть впливати на права позивача, оскільки Третє шахтопрохідницьке будівельне управління тресту «Донецькшахтопрохідка» є відокремленим підрозділом ВАТ «Трест Донецькшахтопрохідка» і закрито після виконання робіт в 2013році, а саме підприємство юридична особа ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.08.2013року у справі № 905/4477/13 визнано банкрутом, введено процедуру ліквідації ще до початку АТО.

ТОВ «Шахтоспецстрой» є приватною не фінансовою установою, яка здійснила всі необхідні обовязкові відрахування страхові внески до відповідача, а обовязок щодо перереєстрації відповідно до норм чинного законодавства покладено лише на бюджетні установи.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Надали заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги не визнають. Надали заперечення на позов, в якому зазначають, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 21.03.2017року за № 130 про призначення пенсії згідно з п. «а» ст. 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р за № 1788-ХІІ. До уваги при розгляді заяви були взяті індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.07.2000року по 31.12.2015року. Вважають, що трудова книжка не має можливості підтвердити пільговий стаж роботи за відсутності посилань на Списки робіт, професій і посад, які дають право на призначення пенсії, посилання на які надають підстави для підтвердження пільгового стажу роботи, на підставі чого необхідно надавати управлінню довідку, якою було б підтверджено пільговий характер роботи. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ , організацій або їх правонаступників.

Заявником була надана довідка про підтвердження наявного пільгового трудового стажу від 10.03.2017р № 02/214, видана підприємством, яке, відповідно до Розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» від 07.11.2014 № 1085-р із змінами, внесеними розпорядженням КМУ від 02.12.2015 № 1276-р, знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі.

Будь-який акт, рішення, документ, виданий органами , їх посадовими особами на тимчасово-окупованій території вважаються недійсними і не створюють правових наслідків. Такі документи не підлягають реєстрації та виконанню. Саме тому, період роботи з 19.11.1984р по 14.10.1986р на третьому Шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопрохідка» не враховано до пільгового стажу.

За період роботи з 26.01.2010р по 10.01.2012р на ТОВ «Шахтспецстрой» пільгові довідки та накази про атестацію робочих місць не були надані.

Загальний страховий стаж заявника , відповідно наданих документів склав 28років 11 місяців 3 дні, пільговий стаж складає 0років 0місяців 0днів.

У звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 та відповідно до частини другої ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», гр. ОСОБА_1 має право виходу на пенсію в 60років. Просять відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі. (а.с.31-35).

Суд, прийняв рішення про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Суд встановлено, що позивач звернувся до Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 21.03.2017 року про призначення пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) (а.с. 36).

Рішенням № 37 про відмову в призначенні пенсії від 30 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 та відповідно до частини другої ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із-за відсутності довідок, що підтверджують пільговий характер роботи, а тому до пільгового стажу не враховано наступні періоди роботи:

з 19.11.1984 року по 14.10.1986 рік в якості прохідника на підземних роботах у Третьому шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту «Донецькшахтопрохідка»;

з 26.01.2010 року по 10.01.2012 рік в якості прохідника у ТОВ Шахтспецстрой».

Загальний стаж позивача складає 28 років 11 місяців 3дні, пільговий стаж складає 0 років 0 місяців 0 днів (а.с. 4-9).

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій Ясинуватського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо прийняття рішення № 37 від 30.03.2017 року.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), знижується на 1 рік.

З аналізу ст. 14 Закону №1788 вбачається, що підставою для призначення пенсії є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 відповідно до ст. 14 Закону № 1788 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Постанова № 202).

Відповідно до Постанови № 202, до Списку робіт і професій, працівники яких мають право на пенсію відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відноситься:

Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: Усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відповідно до постанови Ради міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р. до списку №1 включені робочі, зайняті повний робочий день на підземних роботах по добичі вугілля.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як зазначалося вище, пенсійний орган своїм рішенням відмовив позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоди його роботи з 19.11.1984 року по 14.10.1986 року, з 26.01.2010 року по 10.01.2012 року.

Трудова книжка позивача БТ-І № 1894054 містить, зокрема, наступні записи (а.с. 18-19,81).

Позивач 25.06.1984 року прийнятий в якості учня прохідника і направлений на курси прохідників Третього шахтопрохідницького будівельного управління тресту «Донецькшахтопрохідка»

19 .11.1984року переведений в якості прохідника з повним робочим днем на підземних роботах.

14.10.1986р звільнений з Третього шахтопрохідницького будівельного управління тресту «Донецькшахтопрохідка» за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР .

Суд вважає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за період з 19.11.1984року по 14.10.1986року свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою повний робочий день під землею. Записи про спірний період роботи здійснені у 1984-1986 роках, засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки № 02/214 від 10.03.2017р, яка видана ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» (а.с.69) також підтверджується, що позивач у період з 19.11.1984р по 14.10.1986р працював за професією прохідник, що передбачена Списком № 1 розділ 1, підрозділ 1 , Постанова РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956р.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що зазначена довідка не може бути прийнята до уваги з підстав того, що видана підприємством з непідконтрольної Україні території.

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які говорять про те, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що «держави члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки від імені або щодо Намібії, але, «у той час, як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці.

Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» Європейський суд обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23/02/2016 &142) Європейський суд приділив значну увагу аналізу цьому висновку.

Європейський суд констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного.

Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватись третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше, означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд у справі «Мозер проти Республіка Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони(тобто, є окупованою)».

Суд вважає, що неврахування уточнюючої довідки № 02/214, яка видана підприємством з непідконтрольної території, буде порушувати конституційне право позивача на отримання пенсії.

Суд не має сумнівів в достовірності змісту цієї довідки. Як вбачається зі змісту довідки та записів в трудовій книжці - періоди роботи, номера наказів за якими позивач приймався на роботу, професія (посада), за якою позивач працював у спірні періоди, не мають розбіжностей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідці.

Більш того, із витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань» вбачається, що ВАТ «Донецькшахтопроходка» перебуває з 09.08.2013року в стані припинення за судовим рішенням про банкрутство (а.с.73).

Отже, суд вважає, що факт роботи позивача у періоди з 19.11.1984 року по 14.10.1986 року, підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, та довідкою № 02/214 від 10.03.2017р.

Трудова книжка позивача БТ-І № 1894054 містить також відомості про те, що 26.01.2010р позивач прийнятий у ТОВ «Шахтспецстрой» прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі.

27.01.2010р переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі на дільницю № 1.

01.11.2010р. переведений прохідником 5 розряду на поверхні на дільниці № 2 ;

14.12.2010р переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземній роботі на дільниці шахти №1;

10.01.2012р звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Довідкою ТОВ «Шахтспецстрой» № 400 від 09 серпня 2016року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ «Шахстспецстрой» в період з 26.01.2010р по 10.01.2012р. В цей період виконував роботу за професією:

26.01.2010р - прохідник поверхні 5 розряду, дільниця №4

27.01.2010-31.10.2010р прохідник підземний 5 розряду, дільниця №1

01.11.2010-13.12.2010 прохідник поверхні 5 розряду, дільниця №2

14.12.2010р-07.02.2011р прохідник підземний 5 розряду , дільниця №1

08.02.2011-24.02.2011 прохідник поверхні 5 розряду , дільниця №2

25.02.2011р-27.03.2011 прохідник підземний 5 розряду дільниця №1

28.03.2011р-10.01.2012 прохідник поверхні 2 розряду дільниця №2

10.01.2012р звільнений.

Суд вважає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача у ТОВ «Шахтспецстрой» за період з 26.01.2010року по 10.01.2012року, а також довідка № 400 від 09 серпня 2016року свідчать про зайнятість останнього за посадою прохідника повний робочий день під землею в період 27.01.2010р по 31.10.2010р, з 14.12.2010р по 07.02.2011р 25.02.2011р по 27.03.2011р.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що пенсійних орган за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача, а також додатково наданих довідок та інших документів, не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, тому рішення відповідача № 37 від 30 березня 2017року підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає за потрібне звернути увагу відповідача на те, що його сумнів щодо можливості призначення пенсії тільки за записами у трудовій книжці не ґрунтується на будь-якому нормативному акті, оскільки Закони № 1058, 1788 неконституційними не визнавались, навіть у підзаконних нормативних актах не визначено про те, що трудова книжка «не містить відомостей про «спеціальний стаж» роботи».

На думку суду наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Таким чином суд застосовує положення ст.ст. 8, 22, 46, 129 Конституції України як норми прямої дії за повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо зобов'язання призначити позивачеві пенсію.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає необхідним відмовити позивачу у вимозі щодо зарахування до пільгового стажу періоди його роботи у ТОВ «Шахтспецстрой» з 26.01.2010р, 01.11.2010р-13.12.2010р, 08.02.2011р-24.02.2011р, 28.03.2011р-10.01.2012р, оскільки в зазначені періоди позивач працював прохідником на поверхні, що не дає йому право на призначення пенсії на підставі ч.2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забепзечення».

Відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, датою призначення пенсії позивачу повинна бути дата звернення останнього із заявою до відповідача, а саме, 21 березня 2017 року.

Керуючись ст. ст. . 6-12, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

позов ОСОБА_1 до Ясинуватського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області задовольнити частково.

Визнати дії Ясинуватського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконними та скасувати рішення Ясинуватського об"єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області №37 від 30 березня 2017року.

Зобов'язати Ясинуватське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 Миколайоваичу періоди роботи: з 19.11.1984 року по 14.10.1986року у Третьому Шахтопрохідницькому будівельному управлінні тресту "Донецькшахтопрохідка" в якості прохідника з повним робочим днем на підземних роботах; з 27.01.2010 року по 31.10.2010 року, з 14.12.2010року по 07.02.2011року, з 25.02.2011року по 27.03.2011року у ТОВ «Шахтспецстрой" в якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею.

Зобов'язати Ясинуватське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до його заяви від 21.03.2017 року.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 червня 2017року.

Суддя: Т. Л. Панова