Справа № 818/597/17
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 р. Справа №818/597/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

суддів - Прилипчука О.А., Бондаря С.О.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1). звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 рогу по справі № 6а/577/130/13 (577/5210/13-а).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно не виконує рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 рогу по справі № 6а/577/130/13 (577/5210/13-а) про стягнення на користь позивача перерахунку щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік в сумі 2 150,00 грн., в зв'язку із чим просить суд визнати бездіяльність Державної казначейської служби України протиправною.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 38), в позові просить справу розглядати без його участі (а.с. 6).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмового пояснення своєї позиції по справі не надав (а.с. 39).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.06.2010 року у справі № 2-1245/2010 р. позов ОСОБА_1 про стягнення з Конотопського міського управління праці і соціального захисту населення недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік в сумі 2 150,00 грн. було задоволено. Постановою апеляційного суду Сумської області від 08.08.2012 року, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.06.2010 року змінено, а саме, зобов'язано управління праці і соціального захисту населення Конотопської міської ради Сумської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням здійснених позивачу витрат (а.с. 18-21).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 року змінено спосіб виконання постанови апеляційного суду Сумської області шляхом стягнення з Конотопського міського управління праці і соціального захисту населення за рахунок бюджетних призначень на користь ОСОБА_1 перерахунку щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 2 150,00 грн. (а.с. 23), у зв'язку з чим, Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 6а/577/130/13, який було пред'явлено позивачем до виконання до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 24).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2014 року замінено боржника - Конотопське міське управління праці та соціального захисту населення на Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради () у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого листа № 6а/577/130/13 від 11.10.2013 року, виданого 26.03.2013 року Конотопським міськрайонним судом у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області про стягнення перерахованої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2009 рік в розмірі 2150 грн. на користь ОСОБА_1 (а.с. 25), у зв'язку з чим, Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист № 6а/577/19/14 (№577/1414-14-а), який було пред'явлено позивачем до виконання до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 8, 26).

Листом від 10.02.2017 року № К-8/02.2; К-8/02.2 Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області повідомило позивача про те, що з 23.09.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, якою затверджений порядок погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою (далі Порядок). Зазначений Порядок обумовлює механізм погашення заборгованості по рішенням судів, при цьому погашення заборгованості по рішенням судів здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Згідно вимог п.п. 14, 15, 16 вищевказаного Порядку, рішення суду після отримання оригіналів документів про здійснення нарахування за цими рішеннями передано до Головного управління державної казначейської служби України у Сумській області (а.с. 11).

Однак, на момент розгляду справи, доказів виконання ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 року по справі № 6а/577/130/13 (577/5210/13-а) суду надано не було.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Порядок виконання рішень судів та інших органів визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Процедура стягнення коштів державного та місцевих бюджетів врегульована Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Як встановлено судом, зокрема, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 року по справі № 6а/577/130/13 (577/5210/13-а) до Головного управління державної казначейської служби України у Сумській області, що також підтверджується листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 10.02.2017 року (а.с. 11), однак доказів виконання даного рішення суду відповідачем надано суду не було.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод"). У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини Гордєєви і Гурбик проти України від 17 січня 2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Таким чином, відмовою протягом декількох років здійснити необхідні заходи для виконання остаточних судових рішень державні органи України частково позбавили положення пункту 1 статті 6 Конвенції її корисного ефекту. Цього достатньо для того, щоб Суд міг зробити висновок про те, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Отже, відповідно до правової позиції Європейського суду, в тому числі по справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005 року), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області є протиправною, в зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 рогу по справі № 6а/577/130/13 (577/5210/13-а) визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною -задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2013 рогу по справі № 6а/577/130/13 (577/5210/13-а).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя В.О. Павлічек

Суддя О.А.Прилипчук

Суддя С.О.Бондар