Справа № 813/1933/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року справа № 813/1933/17

зЛьвівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань ОСОБА_1

з участю представників

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Агромат-Інвест» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Агромат-Інвест» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 року за №.

Позивач в позовній заяві стверджує, що висновки відповідача в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на наступне: наявність товару, який відчужувався не оспорюється; сам по собі факт недоліків оформленні окремих документів ще не свідчить про фіктивні операції; зміст самих операцій не досліджувався, а аналізувався виходячи з податкової інформації, запитів до контрагентів не було; номенклатура відчуженого товару співпадає з номенклатурою придбаного товару; не має розбіжностей в Єдиному реєстрі податкових накладних; висновок про те, що товари використано не в господарській діяльності не відповідає іншим висновкам акта перевірки: у разі нереальності операції, нікчемними мали б бути усі бухгалтерські записи щодо руху активів; юридична відповідальність має індивідуальний характер, а тому скаржник не може нести відповідальність за дії контрагентів; на момент вчинення господарських операцій всі контрагенти мали належну податкову право дієздатність.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених міркувань, просить позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях на адміністративний позов зазначає, що надані до перевірки товариством первинні документи хоча й відповідають зовнішнім формальним ознакам проте не відображають реального руху товарно-матеріальних цінностей між платником податків та його покупцями, тобто є недостовірними. Так, в акті перевірки визначено, що у ТзОВ «Агромат-Інвест» на дату зарахування коштів від покупців ТзОВ «ТД «Альта Групп», ТзОВ «Премєрторгсервіс», ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД», СФГ «Любава-І», ПАТ «Артор», ТзОВ»Аркана Голд» згідно з вимогами п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України виникають податкові зобовязання з податку на додану вартість, які за правилом першої події підлягають відображенню у складі податкового зобовязання по операціях поставки товарів (робіт,послуг) за лютий, квітень та травень 2016 року у рядку 1 декларації з податку на додану вартість та в реєстрі виданих податкових накладних відповідного періоду.

Представник відповідача дала аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято правомірно та є законними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

За результатом документальної виїзної планової перевірки ТзОВ «Агромат-Інвест» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 02.09.2015 року по 30.09.2016 року, Головним управлінням ДФС у Львівській області було складено акт від 09.12.2016 року за №302/13-01-14-01/39986154 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 року за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 752291 грн. 00 коп., в тому числі за основним платежем 601833 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 150458 грн. 00 коп.

Перевіркою встановлено порушення п.185.1 ст.185, п.187.1, п.198.5 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 601833 грн. 00 коп.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, висновки контролюючого органу про заниження податку на додану вартість на загальну суму 601833 грн. 00 коп. ґрунтуються на аналізі господарських операцій між ТзОВ «Агромат-Інвест» (продавець) та його контрагентами - покупцями ТзОВ «ТД «Альта Групп», ТзОВ «Премєрторгсервіс», ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД», СФГ «Любава-І», ПАТ «Артор», ТзОВ»Аркана Голд».

Так, перевіркою встановлено:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в єдиному реєстрі податкових накладних;

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання товарно-матеріальних цінностей, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця);

- відсутність інформації про транспортування (наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні);

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

У відповідності до положень ч.1 п. 187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV, з наступними змінами та доповненнями визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було,

відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З врахуванням даної позиції судом досліджуються обставини реальності господарських операцій позивача та його контрагентів покупців ТзОВ «ТД «Альта Групп», ТзОВ «Премєрторгсервіс», ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД», СФГ «Любава-І», ПАТ «Артор», ТзОВ «Аркана Голд».

30.03.2015 року між позивачем (продавець) та ТзОВ «Вейсес» (покупець) укладено договір купівлі - продажу за №16/03/15, згідно якого продавець зобовязується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобовязується прийняти і сплатити його за умовами даного договору.

У підтвердження виконання даного договору в матеріалах справи наявні видаткові накладні, оборотно-сальдова відомість по рахунку: 361 за квітень 2015 року, банківські виписки, податкові накладні.

10.04.2015 року між ТзОВ «Агромат-Інвест» (продавець) та ТзОВ «Аркана Голд» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №30/03/16, згідно якого продавець зобовязується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобовязується прийняти і сплатити його за умовами даного договору.

Між ТзОВ «Агромат-Інвест» (продавець) та ПАТ «Артор» (покупець) 28.03.2016 року укладено договір купівлі-продажу №28/03 відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобовязується прийняти і сплатити його за умовами даного договору.

04.04.2016 року між ТзОВ «Агромат-Інвест» (постачальник) та ПАТ «Артор» (комітент) укладено договір комісії №25, згідно якого комісіонер зобовязується за дорученням комітента і за плату вчинити правочини, зміст яких полягає в придбанні продуктів харчування, асортимент яких погоджується сторонами додатково в порядку, визначеному цим договором.

Між ТзОВ «Агромат-Інвест» (постачальник) та СФГ «Любава-І» (покупець) 22.02.2016 року укладено договір поставки №22/02 відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти і сплатити його на умовах даного договору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з іншими покупцями (ТзОВ «ТД «Альта Групп», ТзОВ «Премєрторгсервіс», ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД») письмові договори не укладались.

На підтвердження реального виконання вищенаведених договорів позивачем надано видаткові накладні, податкові накладні, оборотно-сальдові відомості по рахунку:361.

Також, судом встановлено, що як вбачається з пояснень представника позивача транспортування товару здійснювалось шляхом самовивозу покупцями.

В той же час, перевіряючі в акті перевірки зазначають, що враховуючи реальний час здійснення операцій, місцезнаходження майна покупців та наявність (відсутність) у вищенаведених контрагентів трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій відсутністю ділової мети даних операцій, перевіркою не підтверджується факт реалізації ТзОВ «Агромат-Інвест» товарів даним покупцям.

При цьому, контролюючим органом під час проведення перевірки позивача було використано загальну податкову інформацію про контрагентів позивача, без аналізу господарських операцій безпосередньо між позивачем та його контрагентами - покупцями.

Зміст такої інформації вказує на те, що обґрунтування контролюючого органу обставин нереальності господарських операцій ґрунтуються лише на припущеннях і не можуть беззаперечно підтверджувати ці обставини.

Як наслідок, зазначена інформація не може бути покладена в основу обґрунтування позиції відповідача, оскільки отримана без аналізу первинних бухгалтерських документів.

Відтак, суд приходить до висновку, що прямими доказами, в підтвердження реальності здійснення вищенаведених господарських операцій є надані позивачем первинні бухгалтерські документи, які не містять недоліків, а не докази, на які посилається контролюючий орган.

Крім того, в матеріалах справи наявні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та документи в підтвердження податково правосубєктності, з яких вбачається, що на час вчинення досліджуваних господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку та являлися платником податку на додану вартість.

Наявність зазначених документів у позивача підтверджує його добросовісність та обачність, оскільки ним була зібрана оприлюднена інформація, яка б вказувала на добросовісність його контрагентів.

Не можна залишити поза увагою і обставини за наявності яких рішення субєкта владних управлінських функцій вважається правомірним - таке має бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (п.8 ч.2 ст.2 КАС України).

При цьому, поняття справедливого балансу розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03).

Так, Європейський Суд з прав людини, вважає, що порушенням справедливого балансу, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності, буде коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, повязаних зі сплатою податку на додану вартість, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподаткованої податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобовязання за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження наведених обставин справедливого втручання контролюючого органу у право власності позивача, а тому рішення не відповідає наведеному критерію.

При цьому, платником податків було докладено усіх зусиль в межах його можливостей щодо зясування обставин, які мали значення для здійснення відповідних господарських операцій (обставини правосубєктності контрагентів), за винятком тих обставин, зясувати які він не мав можливості (наявність трудових та матеріальних ресурсів, тощо).

Крім того, суд вважає, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 601833 грн. 00 коп., контролюючим органом не враховано той факт, що позивачем вже було задекларовано суму податку за результатами господарських операцій з ТзОВ «ТД «Альта Групп», ТзОВ «Премєрторгсервіс», ТзОВ «ОСОБА_4 ЛТД», СФГ «Любава-І», ПАТ «Артор», ТзОВ «Аркана Голд».

Повторне зобовязання сплати вищевказану суму податку, без встановлення обставин правових підстав отримання коштів, являється нічим іншим як подвійним оподаткуванням.

В продовження також слід зазначити і про те, що перевіряючими, за умови виявлення нереальності вищенаведених господарських операцій, не було ідентифіковано осіб, яким було поставлено товар та які здійснили його оплату, з метою встановлення правової природи відносин фінансових відносин, та як наслідок вирішення питань оподаткування таких.

Більше того, необгрунтованим є твердження відповідача про використання згаданого товару не у господарській діяльності, а тому таке є припущенням.

Наведене вказує на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критерію обгрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), оскільки прийняте без врахування вищенаведених обставин.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що контролюючий орган без дотримання вищенаведених вимог законодавства прийшов до висновку про заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 601833 грн. 00 коп.

Оскільки правомірність нарахування основного платежу по згаданих податках не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи контролюючим органом безпідставно застосовано штрафні (фінансові) санкції.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати, прийняте Головним управлінням ДФС у Львівській області, податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 року за №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромат-Інвест» (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Збиральна, 14, 11284 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 37 коп. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 29 червня 2017 року.

Суддя В.Я.Мартинюк