Справа № 185/2890/17
Суддя: Палюх Т. Д.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/2890/17
Провадження № 2-а/185/250/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровськоі області в складі: головуючого - судді Палюх Т.Д., за участю секретаря Гордиченко Р.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення періоду роботи під час покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просить визнати неправомірними дії Павлоградського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.03.2017 року, щодо відмови у проведенні перерахунку призначенної пенсії та не зарахування йому періоду роботи під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі; зобов"язати відповідача зарахувати до його загального трудового стажу роботу під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі у Дніпропетровській ВК № 89 за період з 01 листопада 1984 року по 24 листопада 1995 року та перерахувати призначену пенсію.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що з 21 лютого 2015року перебуває на обліку вПавлоградському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№1058-ІУ від 09липня 2003року. Пенсія розрахована при загальному страховому стажі роботи 21 рік 9 місяців 29днів (по 31.12.2014 року). Пенсію обчислено із заробітної плати за період роботи з 01.07.2000р. по 31.12.2014 року (за 174 місяці). Загальний розмір його пенсії складає 1404,73 грн.

03 березня 2017 року позивач звернувся до Павлоградського об`єднанного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про включення періоду роботи під час відбуття ним покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу та проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за віком.

Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, своїм листом від 14.03.2017року за № Ч/48, відмовило йому у проведенні перерахунку призначеної пенсії, посилаючись на те, що зарахувати період роботи у виправній колонії немає законних підстав, так як в довідці №89/4-бух від 20.01.2011року про заробітну плату, наданою відділом по контролю за виконанням судових рішень Дніпропетровської виправної колонії №89, зазначено, що внески до Пенсійного фонду не нараховувалися.

Згідно додовідки начальника відділу контроля за виконанням судових рішень Дніпропетровської виправної колонії №89, вироком народного суду Жовтневого району Донецької області від 02 березня 1984 року, його було засуджено за ч.2 ст. 142 КК УРСР до дванадцяти років позбавлення волі. До Дніпропетровської виправної колонії він прибув 29 вересня 1984року з Райківської ВК №73 Житомирської області, та звільнився з Дніпропетровської виправної колонії №89 25.11.1995 року по відбуттю покарання. Відбуваючи покарання, він працював в цеху ЮМЗ в якості станочника з 1 листопада 1984 року по 24 листопада 1995року, що підтверджується довідками про нараховану та виплачену йому заробітну плату від 20.01.2011року, виданими Дніпропетровською виправною колонією №89, але страхові внески до Пенсійного фонду не нараховувались. Вважає, що при призначенні йому пенсії відповідачем безпідставно не зарахований до його загального трудового стажу час роботи при відбуванні покарання в місцях позбавлення волі з 1 листопада 1984 року по 24 листопада 1995 року, що складає 11 років.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав суду письмові заперечення на позов, у яких посилався на те, що відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Час утримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні й на примусовому лікуванні підтверджується довідками органів внутрішніх справ і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку). Робота в'язнів підтверджується довідкою органів внутрішніх справ і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Враховуючи те, що для призначення пенсії заявником не надано документів про реабілітацію та довідки про сплату страхових внесків, що підтвержувала б роботу в'язнів, для зарахування до загального стажу роботи ОСОБА_1 часу відбування покарання у виді позбавлення волі немає законних підстав. Пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується відповідно до вимог Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно довідки начальника відділу контроля за виконанням судових рішень Дніпропетровської виправної колонії №89, ОСОБА_1 відбував покарання у вигляді позбавлення волі в Дніпропетровській виправній колонії з 1 листопада 1984 року по 24 листопада 1995 року (а.с.7).

Відповідно до довідок про заробіток для обчислення пенсії №89/4-бух від 20.01.2011року, виданих Дніпропетровською виправною колонією №89, ОСОБА_1 працював в цеху ЮМЗ в якості станочника і отримував заробітну плату з листопада 1984 року по травень 1995року включно, але страхові внески до Пенсійного фонду не нараховувались (8-10).

Відповідно до ст. 49 ВТК України (чинної на час відбуття покарань позивачем) передбачено, що кожен засуджений повинен працювати, адміністрація виправно-трудової установи повинна забезпечувати залучення засуджених до суспільно-корисної праці з урахуванням їх працездатності та, по можливості, спеціальності. Тобто, суд з урахуванням викладеного, дослідивши письмові докази, а також заперечення відповідача, в яких не спростовується факт роботи позивача в період відбуття ним покарань, приходить до висновку, що позивач довів той факт, що він працював під час відбуття покарань в місцях позбавлення волі.

Листом від 14.03.2017 року № Ч/48 позивачу повідомлено про відмову в зарахуванні періоду роботи під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу та проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за віком (а.с.6-7).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менш 15 років.

Згідно з пунктом «а» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове держави пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особ підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за яки щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з пунктом 12 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, час утримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та час перебування в засланні й на примусовому лікуванні підтверджується довідками МВС і зараховується до трудового стажу за наявності документів про реабілітацію (довідки суду, органів прокуратури чи досудового розслідування про закриття кримінального провадження або довідки суду про ухвалення виправдувального вироку) .

Робота вязнів пітверджується довідкою органів внутрішніх справ і довідкою про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 50 Виправно-трудового кодексу України, прийнятого Верховною ОСОБА_2 УРСР 23.12.1970, що діяв на час відбування позивачем покарання, та припинив свою дію з 01.01.2004 року, передбачалося, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується.

Проте, ч. 4 ст.122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року (в редакції, що діяла на час звернення позивача за призначенням пенсії 21 лютого 2015року ), прямо передбачено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

Згідно зі ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення, за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законом.

Згідно зі статтею 75 Конституції України, Верховна ОСОБА_2 України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. Втім, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно, є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, якій діяв у часі раніше». Отже за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином, на час призначення пенсії позивачу діючою регулюючою нормою являється норма спеціального закону, що прийнятий пізніше, яка діє одночасно з нормою ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто ст. 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, яка встановлює, що час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Необхідність надання вищезазначеної довідки зазначена у постанові КМУ України № 637 від 12.08.1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Але цей законодавчий акт був прийнятий набагато пізніше. У період з листопада 1984 року по листопад 1995 року, коли позивач відбував покарання, діяло законодавство колишнього СРСР. Зокрема, ОСОБА_2 Міністрів СРСР N9 590 від 03.08.1972 року «Про затвердження положення про порядок призначення й виплати державних пенсій» передбачалося, що підтвердженням стажу роботи була трудова книжка, довідки з місця роботи. Ніяких вимог щодо підтвердження стажу роботи, про необхідність пред'являти довідки про сплату страхових внесків у Пенсійний фонд, законодавством не передбачалося.

Тобто на час відбуття позивачем покарання сплата страхових внесків не була передбачена діючим на той час законодавством, а тому позивачу не може бути відмовлено у зарахуванні страхового стажу, під час роботи, коли він відбував покарання.

Таким чином, з часу набрання КВК України чинності, час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, з листопада 1984 року по травень 1995 року включно, що підтверджено довідками про заробітну плату, підлягає включенню до стажу роботи в силу прямої вказівки закону, яка діяла на час звернення за призначенням пенсії.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Керуючись ст.ст. 69, 159, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення періоду роботи під час покарання у вигляді позбавлення волі до загального трудового стажу задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Павлоградського об`єднанного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.03.2017 року в проведенні перерахунку призначенної пенсії та зарахуванні в трудовий стаж періоду роботи під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Зобов`язати Павлоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі у Дніпропетровській ВК № 89 з 01 листопада 1984 року по 31 травня 1995 року, та перерахувати призначену пенсію.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати на судовий збір в сумі 640грн.

ОСОБА_2 може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т. Д. Палюх