Справа № 814/1025/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2017 р. Справа № 814/1025/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ",
доІнгульського відділу Державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ,
треті особи за участю: представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2ОСОБА_3, ОСОБА_4,
проскасування постанови від 23.04.2010р. № 18950638,
В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Кей-Колект» звернулось до адміністративного суду з позовом до Інгульского відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 23.04.10 №18950638 в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» обґрунтував тим, що зазначена квартира відповідно до договору споживчого кредиту та іпотечного договору від 01.07.06 перебувала в заставі АКІБ «УкрСиббанк». Оскільки кредитор ОСОБА_3 не виконував свої зобовязання, 06.04.10 було отримано виконавчого листа Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. 23.04.10, державним виконавцем Ленінського відділу ДВС накладено арешт на квартиру. В подальшому, 03.02.16 державним реєстратором зареєстровано право власності на зазначену квартиру за ТОВ «Кей-Колект». В теперішній час арешт, накладений на квартиру в 2010 році, перешкоджає ТОВ «Кей-Колект», як новому власнику здійснювати свої повноваження.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що в Інгульскому відділі ДВС перебуває на виконання виконавче провадження №52893397 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2096, виданого 06.04.10 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором 55148,05 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 436521,09 гривень та звернення стягнення на нерухоме майно 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Треті особи, в судове засідання не зявились, заперечень проти позову не надали.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

31.07.06 ОСОБА_3 уклав кредитний договір з АКІБ «УкрСиббанк» на суму 93415 швейцарських франків на строк 132 місяця.

У забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним кредитним договором передано, в тому числі, квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

31.07.06 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 уклали договір іпотеки, відповідно до якого позивачка виступила майновим поручителем за кредитним договором ОСОБА_3 та передала банку у іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Пункт 5 договору передбачає іпотечне застереження про можливість задоволення вимог іпотекодержателя зверненням стягнення на предмет іпотеки шляхом надсилання рекомендованим листом повідомлення про застосування застереження.

17.12.09 рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 стягнуто на користь банка 55148,05 швейцарських франків, а також в рахунок погашення боргу звернено стягнення на нерухомість - квартиру за адресою АДРЕСА_3.

23.04.10 Ленінським відділом ДВС відкрито виконавче провадження №18950638 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

28.04.10 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесений запис №97811561 про арешт квартири за адресою: АДРЕСА_3 на підставі постанови державного виконавця від 23.04.10.

12.12.11 ПАТ «УкрСиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «Кей-Колект» та передав всі права вимоги за кредитним та іпотечним договором факторинговій компанії.

27.06.14 державним виконавцем винесено постанову по виконавчому провадженню №18950638 про повернення виконавчого документу стягувачеві, на підставі п.9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, арешт квартири предмету іпотеки за адресою: АДРЕСА_3, знятий не був.

03.02.16 ТОВ «Кей-Колект» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

03.02.16 приватний нотаріус ОСОБА_5, дія як державний реєстратор, прийняла рішення №28065947 про реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 2010 рік) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження.

Обовязку державного виконавця знімати накладенні арешти в межах виконавчого провадження, у разі повернення виконавчого документу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, з підстав визначених п.5 ч.1 ст.47 Закону, не передбачено.

Зазначена норма необхідно для забезпечення прав стягувача, у разі його повторного предявлення виконавчого документу протягом строків визначених ст.ст.22, 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вимоги ст.ст.38, 47, 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець діяв правомірно, як у 2010 році під час накладення арешту на квартиру: за адресою АДРЕСА_3, так і в 2014 році, коли після повернення виконавчого документу не скасував зазначений арешт на квартиру.

За таких обставин, підстав для визнання протиправними дії відповідача та скасовувати зазначену постанову у адміністративного суду не має.

Разом з тим, в теперішній час ситуація щодо арешту квартири адресою: АДРЕСА_3, змінилась, оскільки іпотекодержатель ТОВ «Кей-Колект» став з 03.02.16 власником зазначеної квартири. Ціль арешту було досягнуто.

За таких обставин, правомірно накладений в 2010 році арешт на квартиру державним виконавцем за майновими вимогами самого позивача, в теперішній час перешкоджає правам його правам.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України, власник, якій має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Щодо заперечень відповідача про правомірність накладення арешту, то суд виходить з того, що у цьому випадку, позов належить задовольнити не з підстав протиправності рішень субєкта владних повноважень, а з підстав поновлення порушених прав позивача, навіть з урахуванням правомірності вчинених субєктом владних повноважень рішень, оскільки в іншій спосіб їх поновлення неможливо.

Самого виконавчого провадження №10 року не зберіглося, відсутня постанова про накладення арешту на квартиру від 23.04.10, що позбавляє суд можливості дати їй правову оцінку та скасувати.

Використовуючи повноваження, передбачені ст.11 КАС України, з метою надання повного захисту правам, свободам та інтересам позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідним визнати нечинним арешт нерухомого майна, накладений постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 23.04.10 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 9781561 28.04.10) в частині нерухомого мана квартири АДРЕСА_4.

Зазначене судове рішення ухвалюються не з підстав протиправності рішень чи дій відповідачів, оскільки їх правомірність неможливо оцінити за давністю подій та відсутністю документів, а з підстав неможливості поновлення прав позивача, в інший спосіб ніж через судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним арешт нерухомого майна, накладений постановою Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 23.04.2010 року (реєстрацій номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 9781561 28.04.10) в частині нерухомого майна - квартири №44 по проспукту Миру, 46, м. Миколаїв.

3.Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 27.06.17

Суддя В.В. Біоносенко