Справа № 804/867/16
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2017 року у справі за його позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Київській області (далі - Управління юстиції) про визнання незаконними наказів. поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 березня 2017 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року скасував та залишив в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_5 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з установленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах норм матеріального права, які регулюють порядок призначення строку випробовування, його тривалості при прийнятті на державну службу, що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 24 березня 2009 року, 16 листопада 2011 року,

3 квітня 2014 року (справи №№ К-6661/08, К-8486/09, К/9991/60267/11 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У рішенні, про перегляд якого подана заява, суд касаційної інстанції на підставі аналізу положень статті 19 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», статті 26 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), пункту 7 Порядку розгляду питань, пов'язаних з призначенням на посади начальників та перших заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 березня 2015 року № 339/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 березня 2015 року за № 283/26728; далі - порядок № 339/5), в контексті встановлених фактичних обставин справи дійшов висновку, що звільнення позивача з посади начальника Управління юстиції є обґрунтованим, оскільки він протягом випробувального терміну неналежно виконував покладені на нього обов'язки і завдання. Цей суд вказав також, що пунктом 2 порядку № 339/5 не передбачено попереднє погодження з головою відповідної місцевої державної адміністрації звільнення начальників головних територіальних управлінь юстиції в областях, міст Києві та Севастополі.

У постанові від 24 березня 2009 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про незаконність звільнення особи з посади начальника Ніжинського районного відділу земельних ресурсів Чернігівської області, оскільки наказ про звільнення видано в період її тимчасової непрацездатності, що є порушенням частини 3 статті 40 КЗпП.

В ухвалі від 16 листопада 2011 року суд касаційної інстанції зазначив, що призначення на посаду голови державної податкової адміністрації у Івано-Франківській області без обов'язкового погодження з головою Івано-Франківської обласної державної адміністрації є незаконним.

В ухвалі від 3 квітня 2014 року суд касаційної інстанції виходив з того, що голова Тростянецької районної державної адміністрації при погодженні кандидатури на посаду начальника Контрольно-ревізійного управління у Тростянецькому районі і м. Ладижин діяв в межах свої повноважень, оскільки порядку такого погодження не розроблено і не затверджено.

З наведеного випливає, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання незаконними наказів. поновлення на державній службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.В. Кривенда

О.Б. Прокопенко