Справа № П/811/3134/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року справа № П/811/3134/15 м. Черкаси

10 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання Цаплі І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 (особисто у Кіровоградському окружному адміністративному суді в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною,

встановив:

12 квітня 2017 року до суду з Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №П/811/3134/15 за позовом ОСОБА_1 до керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якому просить визнати протиправною бездіяльність керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яка виразилася у затримці з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання копії постанови судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорної В.В. від 30.04.2015, що винесена в адміністративній справі №804/5048/15 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої суддівської винагороди за лютий місяць 2015 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.07.2015 отримав на пошті копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015, що винесена в адміністративній справі №804/5048//15 за його позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди за лютий місяць 2015 року. У поштовому конверті разом з копією постанови знаходився супровідний лист від 30.04.2015 №804/5048/15. Таким чином, на його думку порушено ч. 3 ст. 167 КАС України, оскільки копія вищезазначеної постанови не була надіслана протягом трьох днів з дня її ухвалення чи складення в повному обсязі, а була відправлена тільки 25.06.2015, що підтверджується витягом із сайту Укрпошти.

23.07.2015 позивач звернувся зі скаргою на імя керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якій просив провести службове розслідування факту затримки з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання йому копії судового рішення, а також притягнути винних у зазначених порушеннях осіб до встановленої законодавством України дисциплінарної відповідальності. 11.08.2015 позивача листом від 03.08.2015 №6117/03/15 за підписом керівника Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2, повідомлено про відсутність підстав для проведення службового розслідування щодо дій працівників апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду. А тому, з огляду на норми ст. 152 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату, який несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, саме відповідач має нести персональну відповідальність за протиправну бездіяльність своїх підлеглих.

Крім того, позивач зазначив, що зазначені порушення норм КАС України завдали йому значної матеріальної шкоди, а також завдадуть матеріальну шкоду Державному бюджету України, якщо постанова суду буде скасована і відповідачеві доведеться додатково виплачувати компенсацію втрати частини суддівської винагороди, у звязку із порушенням строків її виплати та середній заробіток за період затримки надіслання копії постанови з 30.04.2015 по 01.07.2015.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач до зали судового засідання не прибув, надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі. В надісланих до суду письмових запереченнях за підписом голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду, зазначено, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд заперечує проти задоволення даного адміністративного позову та вважає його необгрутованим, оскільки звинувачення щодо порушених норм КАС України, які завдали йому значної моральної та матеріальної шкоди є безпідставними, оскільки вони не несуть будь-яких правових наслідків. Щодо питання стосовно затримки з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання копії постанови судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 в адміністративній справі №804/5048/15, керівником апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду 03.08.2015 надана повна та обґрунтована відповідь, в якій розяснено, що його право на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративній справі №804/5048/15 порушено не було.

Крім того в запереченні зазначено, що на даний час керівник апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 13.05.2016 по 03.09.2017 включно, у звязку з чим він не має можливості надати будь-які письмові пояснення (заперечення) щодо не визнання даного адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.

08.04.2015 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Флоренка Олексія Юрійовича до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої суддівської винагороди, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Чорну В.В. та справі присвоєно номер № 804/5048/15.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 адміністративну справу №804/5048/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.04.2015 о 15 год. 50 хв.

30.04.2015 суддею Чорною В.В. в порядку письмового провадження ухвалено постанову у адміністративній справі №804/5048/15, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

01.07.2015 позивачем отримано через засоби поштового звязку копію вищезазначеного судового рішення.

02.07.2015 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/5048/15, яка 08.07.2015 разом із адміністративною справою №804/5048/15 направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/5048/15 від 30.04.2015 без змін.

28.03.2017 Вищим адміністративним судом постановлено ухвалу, якою залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1, а постанову суду першої інстанції від 30.04.2015 та ухвалу суду апеляційної інстанції від 19.11.2015 у справі №804/5048/15 залишено без змін.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд звертає увагу на таке.

Позивач оскаржує бездіяльність керівника апарату суду, яка полягає у затримці надіслання копії судового рішення від 30.04.2015 терміном близько двох місяців ( надіслано 25.06.2016) та не проведенні службового розслідування і непритягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

Повноваження керівника апарату суду визначені в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» (станом на вчинення оскаржуваних дій), Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом ДСА України № 174 від 17.12.2013 ( далі Інструкція).

Зокрема, ч. 1 ст. 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату.

Ч. 3 цієї ж статті визначено, що керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування автоматизованої системи документообігу, інформує збори суддів про свою діяльність.

Також п.п. 1.3.1. Інструкції, передбачено, що загальне керівництво службою діловодства (канцелярією) та контроль за станом діловодства в суді здійснює керівник апарату суду.

П.п. 6.1.20. Інструкції визначено, що процесуальні документи надсилаються учасникам судового процесу відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 3 ст. 167 КАС України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді. Якщо копія рішення надіслана представникові, то вважається, що вона надіслана й особі, яку він представляє.

Судом встановлено, що постанова суду у справі № 804/5048/15 ухвалена 30.04.2015 та внесена до АС «Діловодство спеціалізованого суду» в цей же день, що підтверджується скриншотом з даної автоматизованої системи ( а.с. 175), яку надіслав відповідач.

Відповідно до тієї ж інформації із АС «Діловодство спеціалізованого суду» рух даної адміністративної справи відбувався у такій послідовності:

1) 02.07.2015 надійшла апеляційна скарга;

2) 07.07.2015 справу передано до канцелярії, яка розглянута по суті;

3) 08.07.2015 супровідний лист про направлення справи до апеляційного суду.

Судом зясовано, що 01.07.2015 позивач отримав на пошті копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015.

Далі, позивач звернувся зі скаргою від 23.07.2015 на імя керівника апарату суду з питання затримки надіслання копії судового рішення в порядку Закону України «Про звернення громадян» та просив провести службове розслідування відповідно до постанови КМУ № 950 від 13.06.2000, притягнути винних до дисциплінарної відповідальності та письмово повідомити заявника.

03.08.2015 листом № 6117/03/15 за підписом керівника апарату суду надана відповідь, в якій зазначено, що справа направлена до суду апеляційної інстанції, а тому перевірити наведені у скарзі доводи щодо затримки направлення копії судового рішення не є можливим.

В судовому засіданні позивач, надаючи пояснення, звернув увагу суду, що затримка надіслання повного тексту судового рішення вже мала місце у даному суді у справі № 804/9700/15, і керівником апарату надана відповідь від 11.12.2015 на звернення ОСОБА_1 щодо перевірки факту затримки надіслання копії постанови, де він зазначив, що у провадженні судді Озернянської С.І. протягом серпня-листопада 2015 року перебувала велика кількість справ, що призвело до значного навантаження на суддю і відповідно до несвоєчасного направлення сторонам у справі копії судових рішень, і повідомив, секретар судового засідання була попереджена про необхідність вчасного та належного виконання своїх функціональних обовязків в подальшій роботі.

Надаючи оцінку відповіді керівника апарату суду на скаргу позивача та не вчинення дій по перевірці фактів, зазначених у скарзі, а саме не проведення службового розслідування та не притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає таке.

Постановою КМУ № 950 від 13.06.2000 затверджений Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 13 червня 2000 року № 950, відносно зазначених осіб може бути проведено службове розслідування, проте вимог щодо обовязковості його проведення цей Порядок не містить.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 у справі №21-3968а16.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд наголошує, що факт затримки надіслання копії судового рішення відповідачем не заперечується, і жодними доказами не спростовується. Натомість у письмових запереченнях зазначається, що жодних негативних правових наслідків в частині порушення норм КАС України такі дії не несуть і не можуть виникнути в майбутньому, оскільки право позивача на апеляційне оскарження судового рішення у адміністративній справі №804/5048/15 порушене не було.

Конституцією України гарантується кожному право на судовий захист прав і свобод, а тому рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень, вчинення дії чи бездіяльності особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому, навіть у разі наявності порушення вимог Закону діями (бездіяльністю) суб'єкта владних повноважень, зазначене не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, однак таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

ОСОБА_1 в обґрунтування вимог про протиправність бездіяльності керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду з приводу не вчасного направлення рішення суду від 30.04.2015 у адміністративній справі №804/5048/15, не зазначає, які саме його права у сфері публічно-правових відносин порушено відповідачем, а посилається на те, що вказані діяння завдали йому моральної шкоди, однак не зазначає у чому полягає ця шкода та якими доказами це підтверджується.

Щодо посилань позивача про завдання матеріальної шкоди Державному бюджету України у звязку із затримкою виплати зарплати в разі задоволення його позову з причини затримки надіслання повного тексту, суд зазначає про їх безпідставність, так як судове рішення першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ( справа № 804/5048/15), набрало законної сили після перегляду його судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем, не наведено обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси від таких дій (бездіяльності) відповідача, а також не зазначено, які саме норми права, які б встановлювали загальнообов'язкові правила поведінки по відношенню до позивача були порушені відповідачем, тобто не вказано, які права будуть захищені (відновлені) саме.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 червня 2017 року