Справа № 161/7847/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року № 876/7076/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 (Мега ОСОБА_2) на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 Державної міграційної служби України у Волинській області до громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання,

встановив:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_3 ДМС України у Волинській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_1, в якому просив: 1) прийняти рішення про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; 2) прийняти рішення за клопотанням та затримати громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в адміністративному порядку з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України у с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України на термін до 6 місяців; 3) в порядку ст.183-7, п.5 ч.2 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2017 року позов задоволено. Постановлено видворити за межі України громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Затримано громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в адміністративному порядку з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України на термін до 6 місяців. Постанову суду допущено до негайного виконання.

З цією постановою суду першої інстанції від 19.05.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є протиправною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не в повній мірі зясовані всі обставини справи, не ідентифіковано відповідача, а тому оскаржена постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що органом ДМС передчасно без відповідного рішення суду прийняте рішення про поміщення відповідача до ПТПІ. Враховуючи правові положення статей 26 і 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення. Однак, позивачем рішення про примусове повернення не приймалось, а відтак відсутня одна із складових, що входять до матеріалів про примусове видворення. Позивачем не виконано покладеного на нього обов'язку щодо підтвердження особи затриманого та встановлення країни його походження, а судом першої інстанції не перевірено особи відповідача. Згідно паспортного документ, апелянт, тобто відповідач, являється громадянином ОСОБА_5 Мег ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а не ОСОБА_1, 20.12.1985 р. як про це вказано позивачем та судом першої інстанції. Зазначає апелянт, що він уже утримувався в Волинському ПТПІ під цим іменем, проте був звільненим згідно із рішенням Львівського апеляційного суду від 19.04.2017 р.. Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову та видворення апелянта за межі території України, оскільки залишились не встановленими та не підтвердженими належними доказами власне особа затриманого та країна походження.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 19.05.2017 р. та прийняти нову постанову суду, якою відмовити в задоволенні позову.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.05.2017 року працівниками управління ДМС України у Волинській області затримано в адміністративному порядку громадянина ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за порушення правил перебування іноземців на території України, без документів, що надають право законного перебування на території України. Вказане підтверджується Протоколом про адміністративне затримання ПР МВП № 024428 від 18.05.2017 р. (а.с. 5).

Відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення ПН МВП № 024428 від 18.05.2017 р., на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП в розмірі 510 грн. (а.с. 5).

18.05.2017 р. уповноваженою посадовою особою УДМС у Волинській області прийнято рішення про примусове повернення з України відповідача, і надано строк до 19.05.2017 року для залишення території України (а.с. 6).

Про затримання іноземця 18.05.2017 року було повідомлено Надзвичайного і Повноважного Посла ОСОБА_4 Демократичної Республіки ОСОБА_5 (повідомленням № 0701/6099 від 18.05.2017 р.) та прокурора Волинської області (повідомленням № 0701/6098 від 18.05.2017 р.) (а.с. 9, 10).

Також, рішенням УДМС у Волинській області від 18.05.2017 року поміщено відповідача у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для підготовки відповідних матеріалів про примусове видворення відповідача за межі України (а.с. 48).

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.183-7 КАС України, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно ч.4 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх спав України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Службою безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Згідно п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою КМ України від 17.07.2003 р. № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до п.5 вищевказаного Типового положення, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Згідно з п.12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 р. № 141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Пунктом 30 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 р. № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», звернено увагу на те, що при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Статтею 26 вказаного Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення від 18.05.2017 року про примусове повернення з України винесене в день затримання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_1, а наступного дня, тобто 19.05.2017 року справа розглянута судом першої інстанції. Тобто, відповідач не мав можливості залишити територію України в добровільному порядку за один день.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що в рішенні про примусове повернення з України іноземця та особи без громадянства від 18.05.2017 р. зазначений строк для добровільного залишення відповідачем території України - до 19.05.2017 р., що є недостатнім строком для залишення території України в добровільному порядку.

При цьому, слід зазначити, що ще 18.05.2017 року відповідач на підставі рішення УДМС у Волинській області від 18.05.2017 року був поміщений у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що унеможливило добровільне залишення відповідачем території України.

В матеріалах справи відсутні докази які свідчать про те, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення про примусове повернення з України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлений адміністративний позов про примусове видворення відповідача за межі території України є передчасним, і суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення такого позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.17 ст.4 ЗУ «Про правий статус іноземців та осіб без громадянства», особи, звільнені з пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі рішення суду про скасування рішення про їх затримання або примусове видворення за межі України, або яких до завершення граничного строку перебування у таких пунктах не було примусово видворено за межі України з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їхнього походження або з інших причин, незалежних від таких осіб, визнаються такими, які на законних підставах тимчасово перебувають в Україні на період дії обставин, що унеможливлюють їх примусове видворення за межі України.

Згідно ст. 9 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до п.2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

В матеріалах справи наявний паспорт громадянина ОСОБА_5 Мега ОСОБА_2 (а.с. 49), фотографія якого збігається з фотографією відповідача по справі ОСОБА_1.

Апелянт покликається на те, що він фактично являється громадянином ОСОБА_5 Мега ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а не ОСОБА_1, 20.12.1985 р., як про це вказано позивачем та судом першої інстанції.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017 р. у справі № 303/652/17-а, відносно громадянина ОСОБА_5 Мега ОСОБА_2 уже розглядалось питання щодо примусового видворення його за межі України (а.с. 50-53).

У розглядуваній адміністративній справі позивачем не спростовано і в запереченні на апеляційну скаргу нічого не обґрунтовано щодо доводів апелянта про те, що він є громадянином ОСОБА_5 Мега ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не виконано покладеного на нього обов'язку щодо підтвердження (встановлення) особи затриманого, і в тому числі особи, яку слід примусово видворяти за межі території України та затримати з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції від 19.05.2017 р. і прийняття нової постанови суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (Мега ОСОБА_2) задоволити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 Державної міграційної служби України у Волинській області до ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання скасувати і прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 Державної міграційної служби України у Волинській області відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлено 27.06.2017 року