Справа № 359/1214/17
Суддя: Керекеза Я. І.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/1214/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Керекези Я.І.

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та, збільшивши позовні вимоги, просила визнати протиправними дії Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області щодо відмови в перерахунку їй пенсії, як способу відновлення порушення прав, з включенням до розрахунку пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії та індексації заробітної плати; зобов`язати Управління пенсійного фонду України в м.Борисполі та Бориспільському районі Київської області нарахувати їй правильно пенсію дати призначення - з 01.04.2011 року та виплатити різницю, а також виплатити їй пенсію з 01.06.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Борисполі та Бориспільському районі призначити та виплатити їй з 04.01.2017 по 16.01.2017 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці; поновити строк для звернення до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач не з`явилась, в письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання на виклик суду не прибув та направив до суду письмові заперечення на адміністративний позов.

За змістом письмових заперечень відповідач пояснює свої дій там, що при обчисленні пенсії державним службовцям, в тому числі ОСОБА_1, матеріальна допомога та індексація не враховувалась, оскільки такі виплати згідно ст.33 Закону України «Про державну службу» та інших нормативно правових актів не відносяться до складових заробітної плати як системні надбавки. Також перерахунок та виплата пенсії позивачу не може бути здійснено, оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, яким з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу, «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та інших. Крім того, відповідач вказав у запереченнях, що статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені строки, в які проводиться перерахунок призначеної пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший. Запізніле звернення позивачки до Управління не дозволяють перерахувати позивачу пенсію державного службовця з дня її призначення та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання з дня звільнення з посади судді у відставку.

Вивчивши письмові доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бориспільському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Київської області, з 01.04.2011 їй призначена та почалась виплачуватись пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжила працювати на посаді судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

При призначенні пенсії позивачці відповідачем проведено розрахунок заробітної плати з урахуванням виплат, вказаних у довідці №153 від 06.05.2011 про надбавки та премії за період з травня 2009 року по квітень 2011 року, складеної за формою, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 №19-11 (а.с.10).

11 березня 2016 року Територіальне управління ДСА України в Київській області видало ОСОБА_1 оновлену довідку № 93 (за новою формою) про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії (а.с.12).

У вказаній довідці окрім премій за період з квітня 2009 року по березень 2011 року зазначені інші виплати: індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань. На всі виплати, уключені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

28.12.2016 позивач звернулась до відповідача із заявою про усунення допущеного порушення та просила здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з включенням до її заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та усіх премій, які вона отримувала в період з 01.04.2009 по 01.04.2011 та виплатити відповідні донарахування з моменту порушення - з 01.04.2011. Також просила поновити їй виплату пенсії з 01.06.2015, посилаючись на те, що з цього часу відсутні правові підстави для обмеження у виплаті їй пенсії (а.с.9).

Відповідач відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії та в поновленні її виплати, що підтверджується листом Бориспільського обєднаного УПФУ Київської області від 19.01.2017 №773/03 (а.с.5).

Наказом голови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2017 №1/к ОСОБА_1М відраховано зі штату та звільнено з посади судді з 03.01.2017 у звязку з відставкою (а.с.15).

Згідно довідки Бориспільського обєднаного УПФУ Київської області від 06.03.2017 за №369 ОСОБА_1 з 04.01.2017 відновлена пенсія, призначена за Законом України «Про державну службу», яка виплачувалась їй по 16.01.2017 (а.с. 32)

Після відрахування зі штату суду у звязку з відставкою ОСОБА_1 за її зверненням отримує щомісячне довічне грошове утримання на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яке їй нараховано та виплачується відповідачем з 17.01.2017. З цієї дати виплата пенсії позивачці припинена.

14.02.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав, від порушень, які на її думку були допущені відповідачем у 2011 році при нарахуванні їй пенсії за Законом України «Про державну службу», у 2015-2016 роках при застосуванні до неї обмежень у виплаті пенсії та у січні 2017 року при призначенні щомісячного довічного грошового утримання після виходу у відставку.

Вирішуючи питання щодо правильності обчислення пенсії позивачу за Законом України «Про державну службу», суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 2 цього Закону в структуру заробітної плати входить додаткова заробітна плата, а це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Також до заробітної плати відносяться інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається у відсотках до суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 33 Закону №3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до змісту п.п.2.2.7 п.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713), суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Отже, чинне законодавство, як загальне так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати не лише посадові оклади та надбавки, а й інші додаткові види грошового забезпечення такі як матеріальна допомога, індексація, премії, які приймаються в розрахунок при обчисленні пенсії за умови, що з них відраховані страхові внески.

В постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 в справі № 21-430а11 визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 28 травня 2013 року у справі №21-97а13 та у постанові від 04 березня 2014 року у справі №21-14а14.

Суд зазначає про необґрунтованість посилань відповідача, як на підставу відмови в перерахунку пенсії позивачки, на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 та на абз. 1-2 частини 4 статті 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Так, у пункт 5 Прикінцевих положень Закону №213 йдеться про скасування норм, що стосуються призначення спеціальних пенсій, а не перерахунку вже призначених пенсій, а положеннями частини 4 статті 45 Закону України № 1058-IV визначено строки для перерахунку пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії.

Між тим, звернувшись 28.12.2016 року до відповідача, позивач не ставила питання про призначення пенсії або про її перерахунок у звязку з виникненням підстав, що дають право на підвищення розміру пенсії, а ставила питання про усунення помилки, допущеної при нарахуванні їй пенсії ще в 2011 році.

Отже, суд дійшов висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати та премії, з яких сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця, а отже повинні бути враховані при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1, а тому відмова відповідача у перерахунку пенсії позивача з урахуванням зазначених виплат є протиправною.

Порушене право позивача на отримання пенсії в належному розмірі носило триваючий характер та підлягає відновленню з 14.08.2016, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом (ч.2 ст. 99 КАС України). Підстав для поновлення цього строку у суду немає.

Вирішуючи питання виплати пенсії позивачу, яка продовжила працювати, суд виходить з наступного.

01 квітня 2015 набрав чинності ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 -VIII, яким зокрема внесено зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» та передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Пунктом 5 «Прикінцевих положень» вказаного Закону визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

ОСОБА_2 № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, з 1 червня 2015 року особи, які обіймають посади визначені, зокрема законами України «Про державну службу» та «Про судоустрій і статус суддів» втратили право на призначенні пенсії за спеціальними законами, а тому з цієї дати таким особам повинна бути відновлена виплата пенсії, призначена раніше.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2016 року (справа № 333/6710/15а).

Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIIIбули внесені зміни до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, зокрема, в абзаці першому частини пятої зазначено, що особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

08 червня 2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, вказаним рішенням Конституційного Суду України було визнано неконституційною заборону виплати з 01 квітня 2015 року та з 01 січня 2016 року пенсії особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, у вказаному рішенні Конституційним Судом України визнано зазначені положення такими, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 08.06.2016.

Також, 20 грудня 2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення у справі за № 7-рп/2016. Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, зокрема, першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Суд вважає, що право на отримання пенсії надано позивачці з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому це право не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Таких самих висновків дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13.04.2017 (провадження К/800/11636/17), вирішуючи питання про перегляд аналогічної справи №607/10162/16-а.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, рішень Конституційного Суду України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку що відповідачем протиправно не поновлено виплату ОСОБА_1 призначеної відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» пенсії за віком.

Порушене право позивачки на отримання пенсії носило триваючий характер та підлягає відновленню з 14.08.2016, тобто з початку перебігу шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом (ч.2 ст. 99 КАС України). Підстав для поновлення цього строку немає.

Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем строків нарахування та виплати позивачці щомісячного довічного грошового утримання, суд виходить з наступного.

Пунктами 1.1-1.3 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), визначено наступне.

-заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці подається до управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) судді через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

-щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

-днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день приймання органом, що призначає щомісячне довічне утримання, письмової заяви та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно положень частини 5 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2 червня 2016 року № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Встановлені судом обставини справи вказують на те, що щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 почала отримувати з 17.01.2017, тоді як звільнена з посади судді у відставку та відрахована зі штату суду вона 03.01.2017. З наведеного слідує висновок, що звернення за призначенням грошового утримання надійшло до Бориспільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області вчасно: у тримісячний строк з дня відрахування судді зі штату суду.

Отже, у відповідача не було правових підстав нараховувати позивачці щомісячне довічне грошове утримання з 17.01.2017, а не з наступного дня після відрахування її зі штату суду, тобто з 04.01.2017. Не нарахування та не виплата позивачці грошового утримання в період з 04.01.2017 по 16.01.2017 є порушенням її права, яке підлягає відновленню в судовому порядку.

Посилання відповідача на дотримання ним положень ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший з дня подання відповідної заяви не заслуговує на увагу, оскільки щомісячне довічне грошове утримання є спеціальним видом грошового забезпечення судді у відставці, виплачується за рахунок коштів державного бюджету, а не коштів пенсійного фонду та не відноситься до жодного з видів пенсійних виплат і соціальних послуг, визначених в ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а позивачем в свою чергу без поважних причин пропущено, строки встановлені ч.2 ст. 99 КАС України щодо оскарження порядку нарахування та виплати пенсії в період з 01.04.2011 по 13.08.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17-19, 70, 71,76,77, 79, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бориспільського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Бориспільського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області в перерахунку пенсії ОСОБА_1, як способу відновлення її порушених прав.

Зобов`язати Бориспільське обєднане управління пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 14.08.2016 по 31.12.2016, зі збереженням процентної величини заробітку, що брався при нарахуванні їй пенсії за Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ та з врахуванням всіх складових заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески та єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в тому числі: сум матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та премій, включених в довідку від 11.03.2016 за № 92.

Визнати протиправними дії Бориспільського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з наступного дня після звільнення та відрахування її зі штату суду у звязку з відставкою.

Зобов`язати Бориспільське обєднане управління пенсійного фонду України Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 04.01.2017 по 16.01.2017 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26.06.2017.

Суддя Я. І. Керекеза