Справа № 815/5569/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5569/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Станкова О.Ф.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто), ОСОБА_2 (за договором);

від відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2016 року № та №, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2016 року № та №. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України, оскільки роздрібна торгівля позивачем не здійснювалась, остання реалізує лише продукти харчування, позивач не мала ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв, а отже і застосування фінансових санкцій до неї є незаконним. Позивач вказує, що перевірка не проводилась, оскільки у Журналі реєстрації перевірок відсутній запис про її проведення у позивача, ніяких документів перевіряючи не витребували, жодних пояснень не отримували, акт для підпису не надавався, що свідчить про фіксування перевіряючими порушень законодавства іншим субєктом господарювання, а відповідальність покладено на позивача за порушення, які вона не вчиняла. Так, будівля малої архітектурної форми, що належить ОСОБА_4 і розташована у м. Роздільна по вул. Привокзальна (без номера) містить у собі декілька приміщень загальною площею 150 кв. м, з яких позивач використовує лише одне, площею 120 кв. м на підставі договору оренди №1 від 01.01.2016 року, але працівника контролюючого органу вийшли за межі повноважень наказу №45 від 17.02.2016 року та фактично провели перевірку в іншому торгівельному приміщенні, у якому здійснюється торгівля лікеро-горілчаними напоями, яке використовується іншим субєктом господарювання. До якого позивач не має ніякого відношення, та таке приміщення відокремлено від приміщення торгівлі позивача, що свідчить про незаконність дій перевіряючих, а тому позивач вважає що податковим органом не встановлений факт реалізації позивачем алкогольних напоїв, з висновками Акту перевірки №43-25/15-24-21-01/НОМЕР_1 від 26.02.2016 року позивач не була ознайомлена, а тому прийняті податковим органом 04.03.2016 року податкові повідомлення-рішення № щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 349,00 грн. та № щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000,00 грн., не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню.

В судовому засіданні позивач та представник позивача на позовних вимогах наполягали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 39-40), відповідно до яких зазначив про правомірність оспорюваних рішень, які ґрунтується на обставинах виявлених в процесі фактичної перевірки субєкта господарювання, які підтверджені складеним актом перевірки №43-25/15-24-21-01/НОМЕР_1 від 26.02.2016 року, у звязку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши доводи адміністративного позову, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

18.02.2016 року уповноваженими представниками Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області головним державним ревізором-інспектором з питань контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ОСОБА_5 та головним державним ревізором-інспектором відділу податкового аудиту ОСОБА_6, на підставі наказу №45 від 17.02.2016 року та виданих на імя зазначених осіб направлень від 17.02.2016 року №№47,48 (а.с.100, 101-102), проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1) магазину за адресою: Одеська область, Роздільнянський р-н, м. Роздільна, вул. Привокзальна з питань додержання вимог податкового та іншого законодавства, порядку щодо проведення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з актом №1 відмови від підписання від розпису у направленнях на перевірку субєкта господарювання від 18.02.2016 року позивач відмовилась від підписання направлень та наказу на перевірку про ознайомлення (а.с.103).

За результатами даної перевірки складено акт №43-25/15-24-21-01/НОМЕР_1 від 26.02.2016 року, в якому співробітниками відповідача встановлено:

- незастосування регістрів розрахункових операцій пр. продажу алкогольних напоїв на загальну суму 116 грн., чим порушено вимоги п.1 ст.3 ЗУ «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а саме відсутні прибуткові накладні на алкогольні напої, зазначені у додатку до акту, чим порушено п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- відсутність ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями при здійсненні їх реалізації на загальну суму 116 грн. та наявних на місці їх реалізації згідно додатку, чим порушено ч.12 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с.104-105).

04.03.2016 року на підставі акту перевірки та встановлених порушень, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 349,00 грн. та № щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 17000,00 грн.(а.с.108-109).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями податкового органу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право:

- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

- запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

- доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об'єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов'язані з іншими об'єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу;

- вимагати під час проведення перевірок від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ та організацій, а також фізичних осіб - підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, усунення виявлених порушень законодавства.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 80.1 ст. 1 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У відповідності до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР.

Приписами ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", відповідно до якої імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до ч.12 ст. 15 Закону України ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Як зазначила сама позивач, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами станом на момент перевірки 18.02.2016 року позивач не отримувала.

Відповідно до ст.15 Закону, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Відповідно до абз. 5 ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону № 481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. N 790 (далі Порядок № 790).

Пунктом 5 Порядку № 790 визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Діючи на виконання принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, встановленого ст. 11 ч. 4 КАС України, судом було допитано в якості свідків головного державного ревізора-інспектора з питань контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ОСОБА_5 та головного державного ревізора-інспектора відділу податкового аудиту ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Твердження позивача про те, що вона взагалі не здійснювала господарську діяльність щодо продажу алкогольних напоїв, оскільки ліцензії в неї не існувало і вона реалізує тільки продуктами харчування, твердження щодо не проведення перевірки спростовуються свідченнями наданими у судовому засіданні свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначили, що під час перевірки у позивача посадовими особами було придбано 2 пляшки горілки марки «Грін-Дей», та в подальшому, предявивши документи на проведення перевірки, позивачем почались чинитися перешкоди виконання ревізорами посадових обовязків, а саме перевіряючих було зачинено у приміщенні магазину, в звязку з чим останніми здійснено виклик правоохоронних органів та згідно наданої до суду відповіді Роздільнянського відділу поліції ГУНП в Одеській області заяву №792 від 18.02.2016 року, зареєстровану в ЖЕО Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, внесено до ЄДРДР за №0000184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що частину приміщення в приміщенні яке орендувала позивач, вона займала та здійснювала реалізацію алкогольних напоїв, при цьому доказів, які підтверджують перебування даного приміщення в оренді не надала, та пояснила, що орендувала дане приміщення за усним договором, сама свідок пояснила, що не знаходилась на місці під час проведення перевірки, а залишила продавця, при цьому доказів використання найманої праці вказаною особою до суду не надано, крім цього, також свідок вказала, що в неї відсутні будь-які документи, які підтверджують придбання даної продукції.

Судом не приймається до уваги пояснення свідка ОСОБА_7, оскільки такі свідчення спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, при цьому судом враховано, що у ФОП ОСОБА_7 відсутній договір оренди приміщення, документи на придбання алкогольних напоїв, а ліценція ФОП ОСОБА_7 видана лише 16.03.2016 року, терміном її дії з 17.03.2016 року по 17.03.2017 року (а.с.149), в той час як перевірка здійснювалась 18.02.2016 року, що в сукупності дає дійти висновку, що реалізація здійснювалась саме позивачем.

За таких обставин суд вважає, що факт реалізації позивачем алкогольних напоїв без наявності ліцензії на такий вид діяльності є доведеним та суд вважає, що відповідач правомірно застосував до позивача санкцію передбачену ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідно до п.54.3.3 ПКУ, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Стаття 19 Конституції України встановлює: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

З огляду на зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку, що визначення позивачу суми штрафу відповідає положенням Податкового кодексу України.

Позивачем та представником позивача під час офіційного зясування обставин у справі не спростовано обставини, викладені в акті та пояснення свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2016 року № та № відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 26 червня 2017 року.

Суддя П.П. Марин