Справа № 805/1418/17-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 р. Справа №805/1418/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 година 30 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

відповідача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Жовтневого відділення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання права на отримання від відповідачів довідки, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), Жовтневого відділення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, відповідно до якого просила визнати право позивача на отримання від відповідачів довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та про відсутність податкових зобовязань з цього податку затвердженого Міністерством фінансів України № 401 від 21.12.2012 року, визнати незаконною бездіяльність податкового органу у вигляді відмови видати ОСОБА_2 довідку про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та зобовязати відповідачів видати ОСОБА_2 довідку про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та довідку про відсутність податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1401 від 21.12.2012 року.

Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечував, надав через канцелярію суду заперечення на позовну заяву у яких зазначив, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача отримання довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та про відсутність податкових зобовязань з цього податку затвердженого Міністерством фінансів України № 401 від 21.12.2012 року контролюючий орган діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) перебуває на податковому обліку в Західно Донецькому відділенні Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, як фізична особа підприємець з 12.03.2007 року, на теперішній час перебуває у стані 11 (припинено, але не знято з обліку з 10.05.2016 року).

Суд звертає увагу позивача на те, що Жовтневе відділення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, який і є належним відповідачем у даній справі.

Судом встановлено, що позивач 12 грудня 2016 року звернувся до Жовтневого відділення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про отримання довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та про відсутність податкових зобовязань з цього податку затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1401 від 21.12.2012 року.

11 січня 2017 року Маріупольська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області надала відповідь за № 710/10/05-66-13 позивачу у якій відмовила у видачі довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та про відсутність податкових зобовязань з цього податку, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1243 від 27.12.2010 року «Про затвердження Порядку отримання довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та про відсутність податкових зобовязань з такого податку», у звязку з наявністю у позивача податкового боргу з єдиного податку.

Судом встановлено, що у платника податку ОСОБА_2 станом на 11.01.2017 року наявний несплачений податковий борг з єдиного податку фізичних осіб (18050401) у вигляді пені у сумі 859, 90 грн., що підтверджується інтегрованою карткою платника податку.

Відповідно до п. п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Порядок зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах визначено пунктом 11.32 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588. Так, підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або / разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки. Дані про зняття з обліку фізичної особи - підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролююче: органу, у якому платника податків знято з обліку. Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання повідомлення державного реєстратора про проведення реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи погашення грошових зобовязань або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи. Особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи - платника податків за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (обєкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 є платником єдиного податку з фізичних осіб, а, отже не є платником податку на доходи фізичних осіб.

Отже, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, позивач замість податку на доходи повинна сплачувати єдиний податок, з якого має заборгованість у вигляді пені у сумі 859, 90 грн., що підтверджується інтегрованою карткою платника податку.

Враховуючи наявність вказаної заборгованості, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у видачі відповідної довідки.

Крім цього, порядок отримання довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце, проживання, та про відсутність податкових зобовязань з такого податку, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року за № 1243 (далі - Порядок).

Вказаний Порядок регламентує подання платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання (далі - платник податку), органу державної фіскальної служби декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) для отримання довідки органу державної фіскальної служби про сплату податку на доходи фізичних осіб та про відсутність податкових зобов'язань з такого податку (далі - довідка).

Декларація про майновий стан і доходи (податкова декларація) (далі - декларація) подається платником податку до органу державної фіскальної служби за податковою адресою не пізніше ніж протягом 60 календарних днів, що передують виїзду платника податку за кордон на постійне місце проживання.

Декларація подається за три останні звітні податкові періоди (у разі наявності невиконаного обов'язку з подання) та за звітний період поточного року (з початку поточного року до строку, на який припадає день подання такої декларації).

Протягом 30 календарних днів з дня отримання декларації орган державної фіскальної служби зобов'язаний визначити податкове зобов'язання платника податку та надіслати йому податкове повідомлення, а у разі відсутності податкових зобов'язань - видати довідку платнику податку.

Платник податку зобов'язаний у порядку, передбаченому Податковим кодексом України, сплатити визначену у податковому повідомленні суму податкового зобов'язання, включаючи пеню та штрафні санкції (у разі наявності).

Отже, обовязковою умовою отримання відповідної довідки було подання позивачем відповідачу відповідної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації).

З метою зясування того чи було позивачем дотримано всіх вимог Порядку, що є необхідними для видачі вказаної довідки, суд ухвалою суду від 09 червня 2017 року витребував у ОСОБА_2 декларацію про майновий стан і доходи позивача та докази надіслання її на адресу податкового органу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року за № 1243, якою встановлено, порядок отримання довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання та про відсутність податкових зобовязань з такого податку, але на дату слухання справи позивачем зазначених доказів суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено суду того, що ним дотримано вимоги Порядку щодо подання відповідачу декларацію про майновий стан і доходи позивача.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд звертає увагу позивача, що адміністративний суд не захищає права позивача шляхом їх визнання.

Отже, суд зазначає про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту щодо позовних вимог про визнання права.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності податкового органу у вигляді відмови видати ОСОБА_2 довідку, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині та зазначає, що бездіяльність це пасивна поведінка, яка полягає у не вчиненні дій.

Проте, у даних правовідносинах відповідачем були вчинені дії ( а не допущено бездіяльність) у вигляді відмови у видачі довідки.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями Податкового кодексу України та статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Жовтневого відділення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання права на отримання від відповідачів довідки, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 19 червня 2017 року.

Постанову складено у повному обсязі 26 червня 2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.