Справа № 2-а-3249/10/1470
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2012-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2012 р.Справа № 2-а-3249/10/1470

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Бойка А.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Державної податкової служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року, у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Суднобудівний завод імені 61 комунара»до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Державної податкової служби про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому ставить вимоги до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000003236/0 від 23.03.10 р., та визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні збитків позивача за 2009 рік, у сумі 7431831,0 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом 11.03.10 р. проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, за період з 01.04.08 р. до 30.09.09 р., валютного та іншого законодавства, за період з 01.04.08 р. до 31.12.09 р., що підтверджується актом № 246/36/14313240, в ході якої встановлено порушення податкового законодавства.

За наслідками проведеної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.03.10 р. № 000003236/0, яким позивачу донараховано податок на прибуток за 2008 рік, у сумі 609697,0 грн., та застосовано штрафну санкцію, у сумі 274663,50 грн.

Вважає, що останнім не допущено порушення податкового законодавства, так як позивач має право самостійно обрати спосіб виправлення самостійно виявленої помилки, яка допущена останнім при обчислені валового доходу за 2008 рік. Заниження валових доходів за 3 квартал 2009 р., у сумі 193808,0 грн., на суму надлишків основних фондів не відбулось, оскільки основні фонди, у сумі 193808,0 грн., виявлені позивачем під час інвентаризації. Валові доходи, у сумі 7238023,0 грн., за 3 квартали 2009 р., позивачем не занижувались, так як договір поруки не є господарською операцією, яка призводить до заниження валових доходів. Позивач відкоригував балансову вартість запасів на вартість запасів і витрат допоміжного виробництва, що використовуються не в господарській діяльності, у рядку 05.2 декларації з податку на прибуток підприємства за 2009 р., а тому донарахування податку на прибуток, у сумі 609697,0 грн., здійснено відповідачем неправомірно, оскільки здійснено без урахування такої обставини.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2010 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм процесуального та матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом 11.03.10 р. проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, за період з 01.04.08 р. до 30.09.09 р., валютного та іншого законодавства, за період з 01.04.08 р. до 31.12.09 р., що підтверджується актом № 246/36/14313240, в ході якої встановлено порушення п.1.6, п.1.23, п.1.25 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1, п.п.5.2.5, п.п.5.2.10 п.5.2, п.п. 5.3.9 п.5.3, п.5.9 ст.5, п.6.1 ст.6, п.п.8.1.2 п.8.1, п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8, п.11.1 ст.11, п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 ЗУ «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.4.4.2 п.4.4 ст.4, п.17.2 ст.17 ЗУ Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В результаті проведеної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.03.10 р. № 000003236/0, яким позивачу донараховано податок на прибуток за 2008 рік, у сумі 609697,0 грн., та застосовано штрафну санкцію, у сумі 274663,50 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо наявності порушення податкового законодавства виходячи з наступного.

По факту прийняття податкового повідомлення-рішення № 000003236/0 від 23.03.10 р. судова колегія зазначає.

Відповідно до ст. 5 п. 5.1. Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Також, ст. 17 п. 17 2. Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Оспорюваним податковим повідомленням-рішенням позивачу донараховано податок на прибуток за 2008 рік, у сумі 609697,0 грн., та застосовано штрафну санкцію, у сумі 274663,50 грн.

Перевіряючими встановлено, що позивачем не відображено суму занижених валових доходів за 2008 р., виключно в уточнюючому розрахунку за 2008 р., у той час, як позивачем відображено таку суму у декларації з податку на прибуток за 2009 р.

Судовою колегією встановлено, що позивачем 25.01.10 р. подано до податкового органу декларацію з податку на прибуток підприємства (а. с. 25-26), отримання якої відповідачем підтверджується вхідним штампом, у рядку 02.2. "самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів", зазначено суму податку з урахуванням заниженого показника за 2008 р.

Одночасно позивачем подано пояснення до декларації з податку на прибуток підприємства (а. с. 22-24).

Таким чином, у відповідності до вищезазначених норм надання уточнюючого розрахунку та зазначення уточнених показників у складі податкової декларації за наступний період, є різними способами виправлення самостійно виявлених платником податку помилок.

В даному випадку платнику податків надано право на власний розсуд обрати спосіб виправлення самостійно виявлених помилок.

Заперечення відповідача щодо того, що позивачем виправлено самостійно виявлену помилку у декларації, яка подана ним через чотири податкові періоди, від того податкового періоду, у якому позивачем така помилка допущена, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки ст. 5 п. 5.1. Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами , надає право платнику податку виправити виявлену помилку шляхом подання декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

За фактом заниження позивачем валових доходів, у сумі 193808,0 грн., за 2009 р., судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками інвентаризації за 2008 р., позивачем виялено надлишки основних фондів, у сумі 193808,0 грн. Облік виявлених надлишків здійснено позивачем шляхом відображення у бухгалтерському обліку Дт 10 Основні фонди Кт 13 Знос (амортизація) необоротних активів.

Перевіряючими встановлено, що основні фонди, виявлені позивачем під час інвентаризації, відповідно до ст. 1 п. п. 1.6., 1.23. Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, вважаються такими, що отримані позивачем безоплатно.

Судова колегія вважає, що у відповідності до вищезазначених норм визначено поняття "товари" та "безоплатно надані товари (роботи, послуги)", під якими Закон розуміє товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод.

З наведеної норми вбачається, що безоплатно надані товари - це товари, які саме надаються, а не отримуються платником податку, а тому висновок відповідача про те, що згідно ст. 4 п. 4.1. пп. 4.1.6. Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, надлишки основних фондів, виявлені під час інвентаризації, повинні бути включені позивачем до складу валового доходу, суперечать законодавству.

Висновок перевіряючи про заниження позивачем валових доходів, у сумі 7238023,0 грн., за 3 квартал 2009 р., є безпідставним виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 553 ч. 1 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 556 ч. 2 Цивільного кодексу України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно ст. 12 п. 12.1. пп. 12.1.5. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", платник податку - покупець зобов'язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), тобто обов'язок збільшення валових доходів на суму непогашеної заборгованості покладається на платника податку - покупця.

Судовою колегією встановлено, що 23.04.08 р. та 30.05.08 р. між АКБ Юнекс та позивачем укладені кредитні договори № № 01-050408-КЛ-61/67 та 01020508-КЛ-61/118 (а. с. 17-21).

Виконання зобов'язань, за зазначеними кредитними договорами, забезпечено договорами поруки № № 04-031108-П-61/195 та 04-021108-П-61/194 від 28.11.08 р. (а. с. 13-16), в яких поручителем є ТОВ Челсі.

Пунктом 2.6. договорів поруки передбачено, що у випадку виконання поручителем зобов'язань боржника за цими договорами, боржник зобов'язаний відшкодувати поручителю у повному обсязі суму коштів, сплачених останнім кредиторові на виконання цих договорів у п'ятиденний строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем зобов'язання за кредитними договорами не виконано, у зв'язку з чим поручитель - ТОВ Челсі виконав свої обов'язки поручителя, сплативши кредит та відсотки.

В ході перевірки податковий орган вважав, що оскільки станом на 31.12.09 р. позивачем не відшкодовано поручителю - ТОВ Челсі кошти, сплачені останнім на виконання кредитних договорів, заборгованість позивача перед ТОВ Челсі, у сумі 7238023,0 грн. є сумнівною, а тому позивачем, в порушення ст. 12 п. 12.1. пп. 12.1.5. Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, занижено валовий дохід за 2009 р. на вказану суму.

Судова колегія вважає, що у відповідності до вищезазначених норм договір поруки є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання, а тому позивач не є покупцем у розумінні вищезазначеної норми Закону і, відповідно, у нього не виникає обов'язку збільшення валових доходів.

Висновки відповідача про завищення позивачем валових витрат у сумі 164335,0 грн. за 3 квартали 2009 р., що призвело до донарахування позивачу податку на прибуток підприємств у сумі 60969760 грн. не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивачем сума валових витрат відкоригована у декларації з податку на прибуток підприємства, у рядку 05.2. самостійно виявлені помилки за результатами минулих податкових періодів, про що позивач довів до відома відповідача і поясненням до декларації з податку на прибуток підприємства.

Враховуючи те, що відповідач дійшов невірного висновку про завищення позивачем валових витрат за 3 квартали 2009 р., застосування відповідачем до позивача штрафної санкції у сумі 274663,50 грн., також є протиправним.

Враховуючи вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАСУ, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві Державної податкової служби - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий О.В. Яковлєв

Судді А.В. Бойко

ОСОБА_1