Справа № 394/160/17(2-а/394/6/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2017 року справа № 394/160/17(2-а/394/6/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в Новоархангельському районі Кіровоградської області на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2017 року по справі № 394/160/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Новоархангельському районі Кіровоградської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду в Новоархангельському районі Кіровоградської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії з 30.01.2017 року, а саме переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про прокуратуру»;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 126054 від 01.02.2017 року про відмову в перерахунку пенсії, а саме перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення про переведення з пенсії по інвалідності ІІ групи з дитинства відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності ІІ групи з дитинства на підставі ч. 8 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року) та проведення перерахунку пенсії як інваліда ІІ групи з дитинства, яку вона отримувала на підставі ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», по інвалідності ІІ групи з дитинства на підставі ч. 8 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року), виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми заробітної плати, обрахованої за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-19вих-17 від 27.01.2017 року, без обмеження розміру;

- зобов'язати відповідача виплачувати пенсію як інваліду II групи з дитинства на підставі ч. 8 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України №2663-111 від 12.07.2001), починаючи з 30.01.2017 року і в подальшому, виходячи із розрахунку 80 відсотків від суми заробітної плати обрахованої за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-19вих-17 від 27.01.2017 року, без обмеження розміру.

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Новоархангельському районі Кіровоградської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду в Новоархангельському районі Кіровоградської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. При цьому ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-18 передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України, натомість на сьогодні така постанова відсутня, а приписи ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність з 16.07.2015 року.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 197 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства ІІ групи безтерміново і отримує пенсію, обраховану відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

30.01.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою встановленого зразка про перехід з пенсії по інвалідності II групи з дитинства відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності II групи з дитинства на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 року) та проведення перерахунку пенсії як інваліда II групи з дитинства відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 року) (а.с.19).

Листом № 201/03-25 від 01.02.2017 року Управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі надіслало рішення № 126054 від 01.02.2017 року про відмову у перерахунку пенсії позивачу (а.с.17,18).

Визнання протиправною відмови перерахунку пенсії за приписами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та зобов'язання вчинити такі дії і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства у розумінні приписів ст. 22 Конституції України, у зв'язку з чим прийняте пенсійним органом рішення про відмову у переході на пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є неправомірним.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 9 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ), в редакції від 26.07.2001 року, визначено, що прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або IІ групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Частиною 1 вказаної статті Закону № 1789-ХІІ в редакції від 26.07.2001 року визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В той же час, 15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014року, згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перехід з пенсії на пенсію частини перша та дев'ята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, втратили чинність, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що законодавчо визначені підстави для такого переходу з цього часу є відсутніми.

За таких обставин, з 15.07.2015 року підстави для переходу на пенсію по інвалідності позивача, саме на підставі приписів ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ - відсутні.

При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що частиною 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 року встановлено, що прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлена права звернення до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії по інвалідності у відповідності д приписів саме ч. 9 ст. 86 Закону № 1697-VII, який є чинним на час виникнення спірних правовідносини.

В той же час, заява ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії містила посилання про бажання отримання пенсії по інвалідності саме у відповідності до приписів ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, що свідчить про правомірність відмови пенсійного органу у призначенні такої пенсії.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивачу призначено пенсію до внесення вищезазначених змін в законодавство, а тому його права на отримання пенсії по інвалідності не можуть бути звужені, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав: «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (п. 23 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судовою колегією також враховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу суду першої інстанції, що відповідно до ухвали останнього про відкриття провадження в адміністративній справі від 06.03.2017 року та змісту судового рішення (постанови) від 20.03.2017 року, дану справу було розглянуто в порядку скороченого провадження, натомість вступна частина оскаржуваної постанови містить посилання на розгляд справи при секретарі судового засідання та у відкритому судовому засіданні, що є неприпустимим та суперечить змісту ст. 183-2 КАС України.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та з огляду на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, а відповідно апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в Новоархангельському районі Кіровоградської області - задовольнити.

Постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2017 року по справі № 394/160/17 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та у відповідності до приписів ч. 10 ст. 183-2 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко