Справа № 569/17347/16-а
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області:

в складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СР ПП Луцького РВП ЛВП Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови серії БР №278670 від 21 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського СР ПП Луцького РВП ЛВП Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського СР ПП Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №278670 від 21 грудня 2016 року, винесену відносно нього за ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 21 грудня 2016 року керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo» наблизився до поодинокого транспортного засобу. Подивившись на покази спідометра та оцінивши швидкість як 20-25 км/год. виконав обгін даного транспортного засобу, однак через 300 метрів був зупинений відповідачем з підстав порушення правил обгону та перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. Однак, виїзд на смугу зустрічного руху через розмітку 1.1 та обгін дозволяється за деяких умов, зокрема для обїзду нерухомої перешкоди, коли інша можливість обїзду відсутня, обгону одиночного транспортного засобу, що рухається зі швидкістю менше 30 км/год., в даному випадку ці умови були ним виконані. Окрім того, при розгляді справи відповідач відмовився вислухати пояснення позивача та його свідка ОСОБА_3 Таким чином, враховуючи те, що він здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год., про що чітко зазначив в оскаржуваній постанові та що дозволено ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що 21 грудня 2016 року разом із чоловіком ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo», їхали з м. Луцька в напрямку м. Володимир-Волинський. Наблизившись до поодинокого транспортного засобу, який рухався зі швидкістю 20-25 км/год., її чоловік виконав обгін даного транспортного засобу, однак через 300 метрів був зупинений відповідачем з підстав порушення правил обгону та перетин суцільної лінії.

Відповідач в судове засідання не зявився жодного, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 21 грудня 2016 року поліцейським СР ПП Луцького РВП ЛВП Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №278670 відносно ОСОБА_1

Як зазначено у оскаржуваній постанові 21 грудня 2016 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», н.з. ВК0892ВЕ, здійснив обгін транспортних засобів з виїздом на зустрічну смугу руху та перетнув суцільну розмітку 1.1., чим порушив пункт правил 34 (1.1) ПДР.

Згідно постанови, відповідач, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно вимог п. 1.1. розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В судовому засіданні позивач ствердив, що порушення зазначене в оскаржуваній постанові не вчиняв, оскільки здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год., тобто діяв у відповідності до Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не визнавав, про що повідомив відповідача та зазначив про це в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, не допитав свідка ОСОБА_3, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не надав, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача є протиправними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СР ПП Луцького РВП ЛВП Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови серії БР №278670 від 21 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Визнати дії поліцейського СР ПП Луцького РВП ЛВП Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП протиправними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №278670 від 21 грудня 2016 року, винесену поліцейським СР ПП Луцького РВП ЛВП Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_2відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 27 червня 2017 року.

Суддя О.О. Першко