Справа № 462/3275/16-а
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/3275/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) та Львівського міського центру зайнятості про визнання протиправним предявлення претензії, скасування претензії та скасування визнання правомірним предявлення претензії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) та Львівського міського центру зайнятості, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить скасувати визнання правомірною ОСОБА_4 службою зайнятості (Центральним апаратом) предявлену претензію (щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання ОСОБА_1 за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920) Львівським міським центром зайнятості до позивача; визнати протиправним предявлення йому претензії (щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання ОСОБА_1 за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920) базовим центром зайнятості Державної служби зайнятості Львівським міським центром зайнятості та скасувати предявлену ОСОБА_1 базовим центром зайнятості, підпорядкованим ОСОБА_4 службі зайнятості (Центральному апарату), Львівським міським центром зайнятості претензію від 22.03.2016 р. (щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання ОСОБА_1 за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920).

Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням №10/1557 від 22.03.2016 року Львівським міським центром зайнятості було предявлено йому претензію щодо відшкодування коштів, витрачених на його професійне навчання за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору №01920 від 26.11.2009 року. Такі рішення та дії Львівського міського центру зайнятості він оскаржив до Львівського обласного центру зайнятості, а рішення та дії цих субєктів оскаржив до Державної служби зайнятості (Центральний апарат) із проханням скасувати предявлену претензію, однак відповідач ОСОБА_4 служба зайнятості (Центральний апарат) у відповіді від 10.05.2016 року визнав правомірною претензію, не скасувавши її. Вважає такі рішення та дії відповідачів незаконними, необґрунтованими та протиправними. Доповнив, що він був зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості, як безробітний та відповідно до договору №01920 від 26.11.2009 року був направлений на перепідготовку за професією «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування», з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. Крім того, він, виконуючи покладені на нього, як на зареєстрованого безробітного, обовязки згідно п.1 ч.2 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення», здійснював активний пошук роботи, і сам звернувся до відповідної посадової особи ЛМЦЗ з пропозицією сприяти йому у працевлаштуванні, розглянувши вакансію «електромонтер з експлуатації електролічильників» у роботодавця ПАТ «Львівобленерго», а отже не центром зайнятості йому було запропоновано вказану вакансію. 22.03.2016 року ЛМЦЗ направив йому претензію про відшкодування коштів за професійне навчання, причиною зазначено невідвідування роботодавця ПАТ «Львівобленерго», що вважається відмовою від підходящої роботи з урахуванням здобутої професії. Проте, ним було проведено співбесіду із роботодавцем у телефонному режимі, після якої ПАТ «Львівобленерго» відмовилося проводити будь-яке його навчання, і через незаконну позицію такого і бездіяльність ЛМЦЗ він не був працевлаштований. Крім того, він не отримував від ЛМЦЗ письмових рекомендацій відвідати роботодавця ПАТ «Львівобленерго» та повернути заповнену форму направлення на працевлаштування. Зазначив, що він не проходив професійного навчання за професією «електромонтер з експлуатації електролічильників», а проходив навчання за договором за професією «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування», які є різними професіями, тому претензія щодо повернення коштів за навчання за професією, на яку він не навчався є незаконною та необгрунтованою. Також вважає, що вакансія «електромонтер з експлуатації електролічильників» у ПАТ «Львівобленерго», не є для нього підходящою роботою згідно вимог Закону України «Про зайнятість населення», оскільки не має вказаної професії, а має професію «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування», яку набув 22.04.2010 року, при цьому, ЛМЦЗ не направляв його на підвищення кваліфікації за жодною із вказаних професій, тому вони не можуть вважатись підходящими для нього. Для того, щоб він зміг працювати за професією «електромонтер з експлуатації електролічильників», то мав би пройти спеціальне навчання стосовно вказаної посади. Крім того, робота на посаді «електромонтер з експлуатації електролічильників» у ПАТ «Львівобленерго» відноситься до робіт із підвищеною небезпекою, потребує спеціальної підготовки для працівників із перервою в роботі понад один рік та спеціального навчання стосовно посади електромонтер з експлуатації електролічильників, в електроустановках і ні ЛМЦЗ, ні роботодавцем ПАТ Львівобленерго не було виконано цих вимог законодавства. Також претензію ЛМЦЗ про повернення коштів за навчання вважає протиправною, оскільки обовяковість відпрацювання або відшкодування вартості професійного навчання зареєстрованим безробітним призводить до порушення конституційного права громадян на працю, що вільно обирається громадянином або на яку він вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України) та права на безоплатність професійно-технічної освіти в державних і комунальних навчальних закладах (ст. 53 Конституції України).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги за уточненими вимогами підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним, просить позов задовольнити.

Представник Державної служби зайнятості - ОСОБА_2 проти позову заперечила, зазначивши, що Центральний апарат Служби не є у спірних правовідносинах субєктом владних повноважень, не вчинив по відношенню до позивача ніяких неправомірних дій чи бездіяльності та не порушив його законних прав, оскільки, як вбачається з позову реєстрацію позивача, як безробітного та пошук для нього підходящої роботи здійснював Львівський міський центр зайнятості, крім того, професійне навчання позивача за професією, спеціальністю - електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування здійснювалося на підставі договору від 26.11.2009 №01920, укладеного між позивачем та Львівським міським центром зайнятості. Направлення на працевлаштування в ПАТ «Львівобленерго» на робоче місце електромонтер з експлуатації електролічильників було також видано Львівським міським центром зайнятості. При цьому, вимоги позивача вважають необгрунтованими, оскільки 01.02.2016 року особистим консультантом ЛМЦЗ було видано ОСОБА_1 направлення на працевлаштування в ПАТ «Львівобленерго» на вакансію електромонтер з експлуатації електролічильників. Додаткових вимог до кандидата на вказану вакансію ПАТ «Львівобленерго» не зазначало. ЛМЦЗ здійснює підбір підходящої роботи для безробітних відповідно до поданих роботодавцем вакансій та враховуючи їх освітній рівень та досвід роботи. Так позивач закінчив «Західноукраїнський колегіум» за спеціальністю «монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд», отримав кваліфікацію «технік-електрик», окрім того, за сприянням центру зайнятості пройшов професійне навчання за професією «електромонтер з ремонту та обслуговування устаткування» у КП ЛОР «Львівський обласний учбовий центр підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічних працівників для виконання робіт з підвищеною небезпекою» з 27.11.2009р. до 22.04.2010р. Враховуючи вищезазначене для позивача вважається підходящою робота, згідно заявленої ПАТ «Львівобленерго» вакансії - електромонтер з експлуатації електролічильників, крім того вказана професія та професія електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування відноситься до однієї групи професій, згідно Національного класифікатора України «Класифікатор професій» ДК 003:2010. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобовязані дотримуватись письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню. Зокрема, невідвідування роботодавця та не подання у встановлений строк письмової відповіді роботодавця про відмову у працевлаштуванні вважається відмовою від підходящої роботи з усіма законодавчо визначеними наслідками. Так у відповідності до ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Враховуючи викладене просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник Львівського міського центру зайнятості (ЛМЦЗ) - ОСОБА_3 проти позову заперечив, подав письмові заперечення в яких зазначив, що ОСОБА_1 під час реєстрації у Львівському міському центрі зайнятості 27.05.2009 року та 20.07.2011 року надав копію трудової книжки, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків та диплома ЗЛ №012367 від 05.04.1996 року про закінчення Західноукраїнського колегіуму за спеціальністю монтаж і експлуатація електрообладнання підприємств і цивільних споруд, і присвоєно кваліфікацію молодшого спеціаліста техніка-електрика та копію додатку до диплома молодшого спеціаліста. В період перебування на обліку з 27.05.2009 року до 31.05.2010 року Львівським міським центром зайнятості згідно Договору від 26.11.2009 року №01920 позивача було направлено на професійне навчання у навчальний заклад - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний учбовий центр підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічних працівників і спеціалістів для виконання робіт з підвищеною небезпекою» за професією, спеціальністю - електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування з 27.11.2009р. по 22.04.2010р. з метою сприяння подальшому працевлаштуванню. За результатами навчання він склав кваліфікаційний іспит, отримав професію, спеціальність електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 3 розряду та отримав посвідчення і вказану інформацію про присвоєння робітничої професії ОСОБА_1 було внесено 23.04.2010 року особистим консультантом у Єдину інформаційно-аналітичну систему Державної служби зайнятості, як дані що впливають на підбір підходящої роботи. Проте, наказом від 31.05.2010 року №НТ 100531 ОСОБА_1 знято з обліку, у звязку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин. Крім цього, позивач неодноразово перебував на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості і йому особистими консультантами здійснювався підбір підходящої роботи. В подальшому, 17.03.2014 року ОСОБА_1 повторно звернувся з метою сприяння працевлаштуванню до Львівського міського центру зайнятості і відповідно до наказу від 17.03.2014 року №НТ140317 його поновлено у статусі безробітного, оскільки після припинення попередньої реєстрації безробітного у трудових відносинах не перебував. Під час перебування на обліку як безробітний особистим консультантом 01.02.2016 року позивачу здійснено підбір підходящої роботи відповідно до ст. 46 «Про зайнятість населення» та видано направлення на працевлаштування від 01.02.2016 року №0081001 до роботодавця - ПАТ «Львівоблененерго» на робоче місце (вакансію) електромонтера з експлуатації електролічильників, яке ОСОБА_5 отримав та рекомендовано повернути корінець направлення з відповіддю про прийняте рішення роботодавцем до 08.02.2016 року про що свідчить підпис позивача у додатку №1. Проте, вказане направлення було повернуто позивачем, із заявою від 08.02.2016 року без письмової відповіді роботодавця ПАТ «Львівоблененерго» про прийняте рішення, тому особистим консультантом внесено результат по скеруванню - відмова від підходящої роботи. Вважає, що вакансія електромонтера з експлуатації електролічильників відповідає набутій спеціальності позивача «монтаж і експлуатація електрообладнання підприємств і цивільних споруд» та присвоєній кваліфікації молодшого спеціаліста «техніка-електрика» у Західноукраїнському колегіумі та набутій професії «електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування» 3 розряду у КП ЛОР «Львівському обласному учбовому центрі підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічний працівників для виконання робіт з підвищеною небезпекою. Крім цього, електромонтер з експлуатації електролічильників та електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 відносяться до однієї групи професій за кодом 7241 і відповідно є спорідненими професіями. Тому, ЛМЦЗ правомірно застосовано вимоги законодавства України про зайнятість населення щодо підбору позивачу підходящої роботи (вакансії), а невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин письмової відповіді роботодавця - відмову у працевлаштування за направленням - є відмовою ОСОБА_1 від підходящої роботи. В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умовами, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 5 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Частиною 1 ст.2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

У ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 27.05.2009 року взятий на облік у Львівський МЦЗ та 03.06.2009 року йому надано статус безробітного, що підтверджується копією персональної картки №52700002, при цьому ним було подано необхідний перелік документів, а саме: копію трудової книжки, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, диплома ЗЛ №012367 від 05.04.1996 року про закінчення Західноукраїнського колегіуму за спеціальністю монтаж і експлуатація електрообладнання підприємств і цивільних споруд, і присвоєно кваліфікацію молодшого спеціаліста техніка-електрика та додатку до диплома молодшого спеціаліста (а.с. 109-111).

Правові фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України «Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Відповідно до ч.2 ст.7 цього Закону видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є, зокрема, професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про зайнятість населення» до заходів щодо сприяння зайнятості населення належать, зокрема, професійна орієнтація та професійне навчання та стимулювання діяльності роботодавців, спрямованої на створення нових робочих місць та працевлаштування безробітних.

Також встановлено, що 26.11.2009 року між Львівським міським центром зайнятості та ОСОБА_1 укладено договір №01920 про направлення ОСОБА_1 на перепідготовку в КП Львівської обласної ради «Львівський обласний учбовий центр підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічних працівників і спеціалістів для виконання робіт з підвищеною небезпекою» за професією, спеціальністю, навчальною програмою електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування розряд 3 строком на 4.87 міс. (804 год.) з метою сприяння подальшому працевлаштуванню (а.с. 112).

Згідно протоколу КП ЛОР «Львівський обласний учбовий центр підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічних працівників і спеціалістів для виконання робіт з підвищеною небезпекою» №138-09 від 22.04.2010 року про проведення іспитів, ОСОБА_1 склав кваліфікаційний іспит та йому присвоєно професію - електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування 3 розряду (а.с. 114).

Наказом від 31.05.2010 року №НТ100531 ОСОБА_1 з 31.05.2010 року знято з обліку через невідвідування ЦЗ більше 30 календарних днів без поважних причин. Крім цього, позивач неодноразово перебував на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості (а.с.160).

17.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся у Львівський міський центр зайнятості із заявою про перереєстрацію його як безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 115).

У відповідності до вимог п.п.1,3 ч.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців, дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

Згідно Інформації про попит на робочу силу (вакансії) ПАТ «Львівобленерго» подало основні дані про вакансії, дана інформація була прийнята відділом кадрів 12.01.2016 року, а також для укомплектування вакансій за сприянням Державної служби зайнятості заповнено розділ ІІ. Характеристики вакансій та вимоги до претендентів, з якого вбачається, що у ПАТ «Львівобленерго» є пять вакансій професії (посади) електромонтер з експлуатації електролічильників 3 категорія, вимоги до кандидата зазначено такі: освіта, спеціальність електромонтер, інженер-електрик, без стажу роботи, з базовими професійними знаннями (а.с. 116).

В судовому засіданні представник ЛМЦЗ пояснив, що 01.02.2016 року особистим консультантом позивачу було здійснено підбір підходящої роботи відповідно до ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» (з врахуванням професії, спеціальності, кваліфікації) за допомогою Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості та видано йому направлення на працевлаштування №0081001 до ПАТ «Львівоблененерго» на робоче місце (вакансію) електромонтер з експлуатації електролічильників, яке він отримав та рекомендовано було повернути корінець направлення з відповіддю про прийняте рішення роботодавцем до 08.02.2016 року, про що свідчить підпис позивача у додатку №1 до Персональної картки №1350, однак позивач не виконав вказаних письмових рекомендацій, направлення повернув без письмової відповіді роботодавця ПАТ «Львівоблененерго» про прийняте рішення, тому особистим консультантом було внесено результат по скеруванню - відмова від підходящої роботи, проте суд не бере до уваги таких пояснень, оскільки, як встановлено видача направлення на працевлаштування не передбачена для зареєстрованих безробітних, окрім того, ОСОБА_1 не мав вказаної професії, а мав професію «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування», яку набув 22.04.2010 року.

Крім того, направлення на працевлаштування видається згідно п. 5 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого постановою КМУ від 2 березня 2013 р. № 198 особам для отримання статусу безробітного, а позивача було поновлено у статусі безробітного відповідно до наказу від 17.03.2014 року №НТ140317.

Тому, суд бере до уваги доводи позивача про те, що він не проходив професійного навчання за професією «електромонтер з експлуатації електролічильників» і не відмовлявся від роботи за цією професією, крім того, він не відмовлявся від підходящої роботи з урахуванням здобутої професії (спеціальності) «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування», оскільки йому такої роботи не пропонували, а працевлаштування на вакансію «електромонтер з експлуатації електролічильників» у ПАТ «Львівобленерго» не відбулось через обєктивні причини, а саме не проведення відповідного навчання, такі пояснення відповідають матеріалам справи та встановленим судом обставинам.

Відповідно до ч.4 ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» для громадян, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) понад 12 місяців, підходящою вважається робота, яку вони виконували за останнім місце, роботи, а робота за здобутими раніше професіями (спеціальностями) може вважатися підходящою за умови попереднього підвищення кваліфікації з урахування потреби ринку праці.

Крім того, згідно п.18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20 березня 2013 р № 198, для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Кваліфікаційна характеристика професії (посади) «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування» визначена нормативним документом «Довідник кваліфікаційна характеристик професій працівників» у Випуску №1, а професії (посади) «електромонтер експлуатації електролічильників» у Випуску №62. Згідно випуску №62 у разі установлення і експлуатаційного обслуговування електролічильників в електроустановках напругої до 1000 В необхідною є третя група кваліфікації, а більше 1000 В четверта група кваліфікації, а як вбачається з матеріалів справи у позивача відсутня 3 група кваліфікації, він має 3 (третій) розряд за професією «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування».

Для того, щоб позивач зміг працювати за професією «електромонтер з експлуатації електролічильників» і щоб ця робота була підходящою для нього, він мав би пройти спеціальне навчання стосовно вказаної посади.

Згідно додатку 1 до пункту 2.1.3. «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.98 N 4, зареєстрованих у Мін'юсті України 10.02.98 за N93/2533, для одержання ІІІ-V груп вимагається спеціальне навчання стосовно посади, яку займає працівник.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні і не спростовано особами, які беруть участь у справі, Львівський міський центр зайнятості не направляв позивача на підвищення кваліфікації ні за професією «електромонтер з експлуатації електролічильників», ні за професією «електромонтер ремонту і обслуговування електроустаткування», тому згідно вимог закону ці роботи не можуть вважатись підходящими для ОСОБА_1 Крім того, роботодавець - ПАТ «Львівобленерго» також не проводив будь-якого навчання позивача за вказаною вакансією.

Позивач звертаючись із позовом просить скасувати визнання правомірною ОСОБА_4 службою зайнятості предявлену претензію щодо відшкодування коштів, витрачених на його професійне навчання за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920 Львівським міським центром зайнятості; визнати протиправним предявлення йому Львівським міським центром зайнятості вказаної претензії та скасувати таку, покликаючись на те, що такі рішення і дії відповідачів незаконні, необґрунтовані та протиправні, а він виконав покладені на нього обвязки безробітного.

Згідно ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основні обов'язки громадянина.

А відповідно до п.3 ч.2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» передбачено обов'язок безробітного громадянина дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення. Проте, встановленого законом переліку письмових рекомендацій, виконання яких є основним обов'язком безробітного громадянина із статусом безробітного (зареєстрованого), не існує.

Так, виконуючи обовязок безробітного громадянина ОСОБА_1 додатком до заяви від 08.02.2016 року повернув Львівському міському центру зайнятості направлення на працевлаштування №0081001 від 01.02.2016 року, виконавши письмові рекомендації, що були йому надані у звязку з процесом працевлаштування у ПАТ «Львівобленерго». При цьому у заяві зазначив, що у системі ЄІАС.NET містяться помилкові дані щодо вимог до вказаної вакансії і для роботи за вказаною спеціальністю необхідно мати не 3-ій розряд, а 3-тю групу, яка у нього відсутня (а.с. 118-119).

18.02.2016 року Львівський міський центр зайнятості надіслав позивачу відповідь та повідомив позивача, що ПАТ «Львівоблененерго» до вакансії електромонтер з експлуатації електролічильників вимоги щодо наявності у претендента 3 розряду або 3 групи не висуває, тому заявлена ПАТ «Львівоблененерго» вакансія вважається підходящою роботою для позивача, а відмова відвідати роботодавця вважається відмовою від підходящої роботи з усіма законодавчо визначеними наслідками (а.с. 120).

При цьому, суд бере до уваги і вважає таким, що підтверджується матеріалами справи, твердження позивача, що він відвідував роботодавця ПАТ «Львівобленерго» проходячи співбесіду в телефонному режимі, оскільки законом не визначено, як саме має відбуватись участь безробітного у конкурсному доборі роботодавця.

У відповідності до п.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Крім того, відповідно до п.28 «Порядку надання матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.03.2013 № 123, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2013 р. за № 566/23098 у разі припинення професійного навчання за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за набутою професією (спеціальністю) з осіб стягується загальна сума витрат на професійне навчання, включаючи суму виплаченої матеріальної допомоги у період професійного навчання, витрат на проїзд до місця навчання і назад (включаючи щоденні), витрат на проживання та витрат, пов'язаних з попереднім медичним та наркологічним оглядом відповідно до законодавства.

Так, 22.03.2016 року Львівським міським центром зайнятості позивачу направлено претензію щодо відшкодування коштів у сумі 988,68 грн. витрачених на професійне навчання ОСОБА_1 за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920 (а.с.6)

Як вбачається з претензії, підставою для її видачі було не відвідування позивачем роботодавця - ПАТ «Львівобленерго», що вважається його відмовою від підходящої роботи з урахуванням здобутої професії (спеціальності) - електромонтера з ремонту і обслуговування електроустаткування, проте законодавством не встановлено, що невідвідування роботодавця вважається відмовою зареєстрованого безробітного у працевлаштуванні, крім того, відповідачі в судовому засіданні не навели доказів на підтвердження такого твердження.

Позивач оскаржив дії ЛМЦЗ та зазначену претензію до Державної служби зайнятості з проханням скасувати таку, однак 10.05.2016 року ДСЗ надала відповідь, з якої вбачається, що предявлення вказаної претензії правомірне.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що предявлена Львівським міським центром зайнятості претензія щодо відшкодування коштів витрачених на його професійне навчання ОСОБА_1 за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920 є протиправною, а тому підлягає скасуванню

Щодо вимоги позивача про скасування визнання правомірною ОСОБА_4 службою зайнятості (Центральним апаратом) предявленої претензії (щодо відшкодування коштів, витрачених на професійне навчання ОСОБА_1 за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920) Львівським міським центром зайнятості до позивача, то така на переконання суду безпідставна і до задоволення не підлягає.

Із заявлених вимог вбачається, що у позивача виник спір з приводу надання, одержання позивачем соціальних послуг зокрема, професійної перепідготовки на такі різні професії (спеціальності), як «електромонтер з експлуатації електролічильників» та «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування».

Згідно «Положення про державну службу зайнятості», затвердженого наказом Мінсоцполітики від 20.01.2015р. №41 ОСОБА_4 служба зайнятості є централізованою системою державних установ, діяльність, якої спрямовується та координується Міністерством соціальної політики України (п. І розд. 1).

З адміністративного позову вбачається, що реєстрацію позивача як безробітного та пошук для нього підходящої роботи здійснював Львівський міський центр зайнятості.

Крім того, професійне навчання позивача за професією, спеціальністю - електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування здійснювалося на підставі договору від 26.11.2009 № 01920, укладеного між ним та Львівським міським центром зайнятості. Направлення на працевлаштування в ПАТ «Львівобленерго» на робоче місце електромонтер з експлуатації електролічильників було також видано Львівським міським центром зайнятості.

Водночас, Центральний апарат Служби не є у спірних правовідносинах субєктом владних повноважень, не вчинив по відношенню до позивача ніяких неправомірних дій чи бездіяльності та не порушив його законних прав.

Необхідною ознакою субєкта владних повноважень є здійснення цим субєктом владних, управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. У випадку, якщо субєкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншого і субєкта, який є учасником спору), то такий субєкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак субєкта владних повноважень.

Позивач перебував у правовідносинах з Львівським міським центром зайнятості, взаємні права та обовязки виникли між позивачем та Львівським міським центром зайнятості, який є самостійною юридичною особою, наділеною цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Згідно положень ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає, що Львівському міському центру зайнятості належало запропонувати позивачу підходящу роботу за його професією «електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування» і сприяти його працевлаштуванню, а у випадку відмови від такої роботи, - звернутися з претензією до позивача.

У відповідності до вимог ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і скасування рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання протиправним предявлення Львівським міським центром зайнятості 22.03.2016 року претензії ОСОБА_1 щодо відшкодування коштів, витрачених на його професійне навчання за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920, і скасування такої претензії, а в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, те, що позивач був звільнений судом від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь держави.

Керуючись ст.160 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним предявлення Львівським міським центром зайнятості 22.03.2016 року претензії ОСОБА_1 щодо відшкодування коштів, витрачених на його професійне навчання за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920, і скасувати таку претензію.

Позовні вимоги в частині скасування визнання правомірною ОСОБА_4 службою зайнятості (Центральним апаратом) предявленої 22.03.2016 року Львівським міським центром зайнятості ОСОБА_1 претензії щодо відшкодування коштів, витрачених на його професійне навчання за період з 27.11.2009 року до 22.04.2010 року згідно договору від 26.11.2009 року №01920, - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Львівського міського центру зайнятості на користь держави витрати на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний