Справа № 752/9524/17
Суддя: Колдіна О. О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9524/17
Провадження № 2-а/752/336/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про визнання протиправною відмови у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги в зв»язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, зобов»язання скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв»язку з встановленням 3 групи інвалідності в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01.03.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 1992 року по липень 1997 року, з липня 1997 р. по січень 2003 р. в органах податкової міліції ДПА України, з січня 2003 р. по 06.11.2015 р. в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 р. по 31.10.2016 р. в органах поліції.

Згідно наказу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» № 198 о/с від 312.10.2016 р. був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліції» з 31.10.2016 р.

Відповідно до довідки МСЕК з 01.03.2017 р. йому було встановлено третю групу інвалідності і встановлено зв»язок наявного захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ з втратою працездатності в розмірі 40%.

Позивач звернувся за останнім місцем проходження служби до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв»язку із встановленням йому інвалідності, що пов»язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 14.04.2017 р. № Б-4/01-2017 відповідач повідомив про відсутність підстав для проведення виплати одноразової грошової допомоги згідно із поданою заявою, оскільки захворювання, внаслідок якого встановлено інвалідність, пов»язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, а тому не є випадком, визначеним ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», для здійснення виплат.

Зазначену відмову позивач вважає протиправною, в зв»язку з чим вимушений звернутись до суду.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на Закону України «Про національну поліцію» та Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського № 4 від 11.01.2016 р., якими гарантовано право на отримання грошової допомоги у разі встановлення інвалідності і втрати працездатності. При визначенні розміру грошової допомоги представник позивача посилалась на положення постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 р., якою був затверджений порядок виплати одноразової грошової допомоги працівникам органів внутрішніх справ.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що чинні нормативно-правові акти, які регулюють порядок виплати одноразової грошової допомоги поліцейським у разі встановлення інвалідності в зв»язку і проходженням служби в поліції не можуть застосовуватись до випадків, пов»язаних із встановленням інвалідності, пов»язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ і відповідно до ст.97 Закону України «Про національну поліцію» даний випадок не є підставою для здійснення виплат. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду, що у разі задоволення судом позову необхідно врахувати положення Закону, який передбачає інший розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, пов»язаної із службою в органах поліції, ніж той, на який посилається позивач у своєму позові.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 1992 року по липень 1997 року, з січня 2003 р. по 06.11.2015 р.

З липня 1997 р. по січень 2003 р. він проходив службу в органах податкової міліції ДПА України.

Згідно з наказом МВС України № 2424 о/с від 06.11.2015 р. ОСОБА_2 був звільнений з 06.11.2015 р. в запас ЗС в зв»язку з переходом у встановленому порядку на службу до Національної поліції.

З 07.11.2015 р. ОСОБА_1 призначено на посаду головного інспектора поліції в порядку пере атестування.

Згідно наказу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» № 198 о/с від 31.10.2016 р. був звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31.10.2016 р.

Відповідно до довідки МСЕК з 01.03.2017 р. ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності та встановлено зв»язок наявного захворювання з проходженням служби в органах внутрішніх справ з втратою працездатності в розмірі 40%.

Позивач звернувся за останнім місцем проходження служби до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв»язку із встановленням йому інвалідності, що пов»язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 14.04.2017 р. № Б-4/01-2017 відповідач повідомив про відсутність підстав для проведення виплати одноразової грошової допомоги згідно із поданою заявою, оскільки захворювання, внаслідок якого встановлено інвалідність, пов»язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, а тому не є випадком, визначеним ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», для здійснення виплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності виплачується одноразова грошова допомога, зокрема в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІII групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію»).

У п. 5 розділу І Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського № 4 в редакції, чинній до 07.10.2016 р., було закріплено, що значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов'язків (пункти 1, 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний з виконанням поліцейським службових обов'язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) - випадок, який не пов'язаний із безпосереднім виконанням поліцейським службових обов'язків, зазначених у підпункті 1 цього пункту;

3) пов'язаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням поліцейським служби, крім випадків, зазначених у підпункті 1 цього пункту.

Наказом МВС України від 12.09.2016 № 916, який набув чинності з 07.10.2016 р., пункт 5 розділу І Порядку № 4 було доповнено підпунктом 4, яким передбачено, що значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Тобто, в даному випадку, після внесення змін до Порядку № 4 в частині включення до нього положення щодо наявності права у поліцейського на призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, пов»язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, при вирішення питання щодо наявності у позивача права на отримання такої допомоги повинні бути застосовані саме норми зазначеного Положення, оскільки інвалідність йому була встановлена після прийняття зазначених змін.

Отже, до даних правовідносин повинен застосовуватись нормативний акт, який був чинний на момент встановлення інвалідності.

Відсутність в Законі України «Про Національну поліцію» на час виникнення спірних правовідносин положень, якими б гарантувалось право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ і продовжують проходити в національній поліції, на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності в зв»язку з захворюванням, пов»язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, не може позбавити особу, яка втратила працездатність, права на отримання одноразової грошової допомоги і ставити в залежність від діяльності органів державної влади, які не внесли відповідні зміни до законодавства після прийняття Закону України «Про Національну поліцію».

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

В рішенні у справі «Будченко проти України» (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Суд також вказав, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу.

Порядком № 4 передбачений механізм вирішення питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності чи втрати працездатності, відповідно до якого заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій;у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що працівник поліції, який під час проходження служби в органах внутрішніх справ, отримав травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків, внаслідок чого йому встановлено інвалідність та відповідний відсоток втрати професійної працездатності, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 4, яка призначається на підставі його заяви та необхідних документів, поданих за останнім місцем служби.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12.04.2017 р. № К/800/11393/17 та від 11.05.2017 р. № К/800/8678/17.

Як встановлено судом позивач звернувся за останнім місцем проходження служби в органах поліції, із заявою для призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, як зазначено у висновку МСЕК.

Відповідачем було безпідставно відмовлено позивачу у призначенні вказаної допомоги, з огляду на вищезазначені норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, чим порушено право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання протиправною відмови у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги в зв»язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Однак, на думку суду, не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов»язання відповідача скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв»язку з встановленням 3 групи інвалідності в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01.03.2017 р., з огляду на наступне.

Як зазначалось судом вище, позивач звернувся з заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги в зв»язку з встановленням інвалідності, пов»язаної із захворюванням, отриманим під час проходження служби в органах внутрішніх справ за останнім місцем проходження служби.

За результатами розгляду заяви у відділі фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Державної установи «Іентр обслуговування підрозділів Національної поліції України» позивача було повідомлено про відсутність підстав для призначення такої допомоги в зв»язку з відсутністю підстав, передбачених ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», і документи повернуті позивачу.

У разі зобов»язання відповідача прийняти рішення і призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб, суд фактично без наявних на те підстав, втрутиться у діяльність органу до компетенції якого відноситься вирішення зазначеного питання і встановлення розміру такої допомоги.

Суд не може визначати розмір допомоги у разі її призначення, оскільки це відненесено до компетенції органу, який приймає рішення при призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а крім того, прийняття такого рішення по суті без наявності документів, які були повернути позивачу, є неможливим.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про зобов»язання скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв»язку з встановленням 3 групи інвалідності в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01.03.2017 р. не узгоджуються з положеннями Порядку № 4, який регулює механізм призначення такої допомоги і є передчасними.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи всі встановлені обставини та аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне з метою захисту прав позивач на отримання одноразової грошової допомоги в зв»язку з встановленням інвалідності 3 групи, пов»язаної із захворюванням, отриманим під час проходження служби в органах внутрішніх справи, зобов»язати відповідача у разі наданні позивачем всіх необхідних документів розглянути його заяву щодо призначення одноразової грошової допомоги у спосіб, передбачений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі 9смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 р.

Керуючись ст.ст.3, 4, 11, 12, 19, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3, в зв»язку із встановоленням 3 групи інвалідності васлідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов»язати Державну установу «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги в зв»язку із встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ у спосіб, передбачений Порядком та умовами виплати одноразової гшрошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіївький районний суд м.Києва

У разі застосування судом положень ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :