Справа № 2-70/2010
Суддя: Демінська О. І.
Дата ухвалення: 2010-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2 - а - 70/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді -Демінської О.І., при секретарі - Міріченко О.М., за участю представника позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса адміністративну справу за позовом сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «України» до Сухаєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення XXI сесії п'ятого скликання від 23.04.2008 р. № 6 «Про розгляд заяви правління СЗАТ»Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Сухаєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення XXI сесії п'ятого скликання від 23.04.2008 р. № 6 «Про розгляд заяви правління СЗАТ»Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення».

В позові зазначено, що у 2008 р. СЗАТ «Україна», що є правонаступником колгоспу «Україна», звернулося з заявою до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо оформлення про Сухаєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення XXI сесії п'ятого скликання від 23.04.2008 р. № 6 «Про розгляд заяви правління СЗАТ»Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення» правовстановлюючих документів на нежитлове приміщення, розташованого по вул.. Каганова, 35 «А» в с. Сухий Сланець Новоодеського району, зазначивши при цьому, що власником зазначеної будівлі є СЗАТ «Україна». Зазначена заява була розглянута на XXI сесії п'ятого скликання 23.04.2008 р. (рішення № 6) як заява СЗАТ «Україна» про визнання права власності на зазначене нежитлове приміщення, за результатами розгляду якої було відмовлено у її задоволенні із посиланням на те, що СЗАТ «Україна» не є власником зазначеного майнового комплексу, оскільки право власності виникає з моменту його державної реєстрації, а відповідно рішенню Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12.04.2007 р. № 2-377 встановлено, що вказаний майновий комплекс побудований у 1968 році за рахунок колективного господарства «Україна» і не підлягав розпаюванню при ліквідації останнього, оскільки був побудований за кошти, виділені на житлове та культурно-побутове будівництво. На підставі викладеного відповідачем із посиланням на те, що вказане майно підлягає безоплатній передачі до комунальної власності у задоволенні заяви про визнання права власності відмовлено.

Посилаючись на те, що нежитлове приміщення рахується на балансі СЗАТ «Україна», яке вважає себе його власником, із заявою про визнання права власності, за результатами розгляду якої у її задоволенні було відмовлено, до відповідача не зверталося, позивач просить зазначене рішення скасувати.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили про його задоволення.

Представники відповідача позов не визнали, у задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на те, що майновий комплекс, розташований за адресою: с. Сухий Сланець, вул.. Каганова, 35 «А», належить не позивачу, а Сухоєланецькій сільській раді. Будучи належним чином неодноразово повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у наступні судові засідання не з'явилися.

Вислухав пояснення позивача, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Положеннями ч.2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про

протиправність рішень, дій чи бездіяльності субота владних повноважень обов'язок щодо

доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обгрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 7, п. 1 ч. 1 ст. З КАС України, публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень - є справою адміністративної юрисдикції.

Відповідно до вимог ст.182 ЦК України , перехід права власності на нерухомість підлягає державній реєстрації.

Порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлюється Тимчасовим положенням про державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (затверджено наказом Міністерства юстиції України № 36/5 від 17.05.2004 року) Відповідно п. 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно ( в редакції станом на 23.04.2008 р.), оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування.

При цьому, під час розгляду заяви та доданих до неї документів, реєстратор зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкт нерухомості, інших підстав для відмови в реєстрації, що встановлюється 3.1 цього Положення.

Згідно п. 3.3 Положення , у реєстрації прав на нерухоме майно може бути відмовлено, якщо:

заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього Положення;

об'єкт нерухомого майна розташований на території, реєстрацію прав власності на якій

здійснює інше БТІ; із заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно

звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до цього Положення; подані

документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами

чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених

прав і поданих документів вимогам законодавства; заявлене право вже зареєстроване;

не проведено інвентаризаційних робіт або вони проведені не тим БТІ, яке здійснює

реєстрацію прав власності на нерухоме майно; право власності на нерухоме майно

виникло на підставі договорів відчуження, за наявності інформації про накладення

арешту на відчуження об'єктів нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження

об'єктів нерухомого майна; право власності на нерухоме майно, що перебуває у

податковій заставі, виникло без дотримання встановленого порядку відчуження; відчуження нерухомого майна відбулося без отримання витягу з Реєстру прав або строк його дії закінчився; не проведено первинної реєстрації прав власності; при укладені угод між юридичними особами, які нотаріально не посвідчені, не надано правовстановлювальний документ попереднього власника.

П. 3.5 Положення визначає , що реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлювальним документам.

Проте з оскаржуваного рішення вбачається, що на розгляд сесії було винесено питання про розгляд заяви правління СЗАТ «Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення, а не про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна.

Відмовляючи заявнику у задоволенні його звернення, відповідачем зазначено, що вказане майно (яке на момент прийняття оскаржуваного рішення перебувало на балансі СЗАТ «Україна») підлягає безоплатній передачі до комунальної власності.

Відповідно до вимог ст.. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, а сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради мають право вносити пропозиції про передачу або продаж у комунальну власність відповідних територіальних громад підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та інших об'єктів, що належать до державної та інших форм власності, якщо вони мають важливе значення для забезпечення комунально-побутових і соціально-культурних потреб територіальних громад.

Маючи невирішене питання щодо згоди СЗАТ «Україна» про передачу у комунальну власність нерухомого майна, із заявою про оформлення права власності на яке звернувся позивач, відмовлено у задоволенні заяви із посиланням на те, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його реєстрації, а також на те, що зазначене майно повинно бути передано у комунальну власність.

Таким чином, суду не надано доказів правомірності відмови відповідача у задоволенні заяви правління СЗАТ «Україна» щодо оформлення права власності на нежитлове приміщення, розташованого за адресою: с. Сухий Єланець, вул.. Каганова, 35 «А», та правомірності обґрунтувань такої відмови.

Відповідно до ч.І ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.86, 94,159-163,167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги сільськогосподарського закритого акціонерного товариства «України» до Сухаєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення XXI сесії п'ятого скликання від 23.04.2008 р. № 6 «Про розгляд заяви правління СЗАТ»Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення»- задовольнити.

Визнати дії Сухаєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області щодо розгляд заяви правління СЗАТ»Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення» незаконними.

Скасувати рішення Сухаєланецьк сільської ради Новоодеського району Миколаївської області XXI сесії п'ятого скликання від 23.04.2008 р. № 6 «Про розгляд заяви правління СЗАТ»Україна» про визнання права власності на нежитлове приміщення».

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в

апеляційній скарзі. .^і..

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя