Справа № 2-а-41/11/1412
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2012 р.Справа № 2-а-41/11/1412

Категорія:10,3,1Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він належить до категорії громадян, які згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»мають право на підвищення розміру пенсії, однак відповідач відмовляє в здійсненні відповідного перерахунку з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2010 року.

Ухвалою, суд поновив позивачу строк звернення до суду.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 01 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 07 грудня 2010, з урахуванням фактично сплачених за вказаний час коштів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням УПФ України в Заводському районі м. Миколаєва звернулося з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно визнав право позивача на підвищення пенсії за 2007 - 2010 роки відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», але невірно врахував строки звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 07 грудня 2010 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Доводи щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту з 07 червня 2010 року, що не було встановлено судом першої інстанції.

Вирішуючи справу судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2010 році дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не призупинялась.

Положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, які суперечать цьому Закону, та на які посилається апелянт, не можуть бути застосовані, оскільки мають меншу юридичну силу ніж норми Закону.

Також, є необгрунтованими твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком чинним законодавством не визначено.

Не можуть бути прийняті до уваги й твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, оскільки іншого розміру мінімальної пенсії за віком чинним законодавством не визначено.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 197, п.2 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2011 року - скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року по 06 червня 2010 року залишити без розгляду.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 07 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з урахуванням фактично сплачених за вказаний час коштів.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: