Справа № 607/6109/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2017 Справа №607/6109/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції,

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 589934 від 10 травня 2017 року, та закриття провадженні у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП ОСОБА_4 від 10 травня 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_2 10 травня 2017 року о 13 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі на перехресті вулиць ОСОБА_5 ОСОБА_6, здійснив зупинку автомобіля безпосередньо на перехресті, що не було повязано із наданням переваги у русі, чим порушив вимоги п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою позивач не згідний і вважає, її незаконною, та винесену із порушення законодавства.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити, та суду пояснив, що зупинив свій автомобіль на вул.Острозького в м. Тернополі, оскільки дружина, яка перебуває у стані вагітності відійшла ненадовго у аптеку, яка знаходиться поряд, а він залишився її чекати у автомобілі, однак не задовго до нього підійшов працівник поліції вказавши на порушення ним ПДР. Крім цього вказує, що пояснював працівникам поліції про причину зупинки, просив винести йому усне зауваження на, що останні не звертали уваги натомість винесли постанову якою на нього наклали адміністративне стягнення.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 10 травня 2017 року 13 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі на перехресті вулиць ОСОБА_5 ОСОБА_6, здійснив зупинку безпосередньо на перехресті, що не було повязано із наданням переваги у русі, чим порушив вимоги п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України. Крім того, як доказ вчинення останнім правопорушення надає аудіовізуальний диск, на якому міститься факт порушення ОСОБА_2 ПДР України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 589934, громадянин ОСОБА_2 10 травня 2017 року о 13 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі на перехресті вулиць ОСОБА_5 ОСОБА_6, здійснив зупинку безпосередньо на перехресті, що не було повязано із наданням переваги у русі, чим порушив вимоги п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови серії АР № 589934 від 10 травня 2017 року поліцейським роти №2, батальйону УПП у м. Тернопіль ДПП ОСОБА_4 на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Вказану постанову серії АР № 589934 від 10 травня 2017 року просить скасувати позивач.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 306, із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ, встановлено, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог зупинки, тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини вчинення даного правопорушення, повністю викладені у постанові серії АР №589934 від 10 травня 2017 року, та суд вважає їх обєктивними.

Представником відповідача до матеріалів справи у якості доказу додано аудіовізуальний диск, з якого вбачається порушення ОСОБА_2 вимог п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України, а саме: позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу на перехресті вулиць ОСОБА_5 ОСОБА_6 в м. Тернополі, здійснивши перешкоду дорожнього руху іншим учасникам, при цьому пояснював працівнику поліції, що зупинив свій автомобіль, оскільки неподалік знаходиться магазин у який потрібно було зайти його вагітній дружині, натомість у своєму позові ОСОБА_2 зазначає, що його зупинка була вимушеною, оскільки під час руху погіршився стан здоровя його дружини. Тому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо неправомірності прийняття інспектором постанови за порушення ним п. 15.9 (ґ) ПДР, та критично оцінює його пояснення, оскільки позивачем особисто підтверджено порушення ним вимог зупинки, а суду не представив жодних належних доказів правомірності своїх дій. Таким чином твердження позивача викладені ним в адміністративному позові, а також його доводи в суді, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Крім цього позивач у своєму позові зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, інспектором не було зясовано усіх обставин справи відповідно до ст.280 КУпАП. Однак суд звертає увагу на те, що оглянутим відеозаписом підтверджується протилежне, а саме інспектор розглянув адміністративну справу без порушень норм чинного законодавства, оскільки останній надав належну оцінку і вжив всіх заходів для всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.

Так, відповідно до п.1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а відповідно до п.1.9 - особи, які порушують їх, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження є непослідовні, суперечливі і не відповідають встановленим обставинам по справі та не вбачає порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанови, тому суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, і вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження, підстави для визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення від 10 травня 2017 року відносно позивача протиправною та її скасування відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 171-2 КАС України, ст. ст. 122, 251,258, 280, 288, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_8