Справа № 815/2763/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2763/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 3400-15 від 20.06.2014р., № 241-15 від 30.06.2015р., № 23612-1301 від 02.11.2016 р., № 21781-1301 від 02.07.2016 р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 3400-15 від 20.06.2014р., № 241-15 від 30.06.2015р., № 23612-1301 від 02.11.2016 р., № 21781-1301 від 02.07.2016 р., стягнення судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державною податковою інспекцією у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області безпідставно винесено податкові повідомлення - рішення № 3400-15 від 20.06.2014р., № 241-15 від 30.06.2015р., № 23612-1301 від 02.11.2016 р., № 21781-1301 від 02.07.2016 р., оскільки позивач не є власником чи землекористувачем земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 44, на якій розташована нежитлова будівля, відтак не є платником земельного податку, обовязок ставати на облік як платник вказаного податку та сплачувати зазначений податок відповідно до ст.16 ПК України у неї відсутній. Крім того, позивач зазначила, що з 01.07.2013р. вона є платником єдиного податку 2 групи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2014р. державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 3400-15, яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ ПК України визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 26918,02 грн. (а.с. 9).

30.06.2015р. державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 241-15, яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ ПК України визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 33620,63 грн. (а.с. 10).

02.11.2016 р. державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 23612-1301, яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ ПК України визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 96356,69 грн. (а.с. 11).

02.07.2016 р. державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 21781-1301, яким позивачу згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 286.5 ст. 286 розділу ХІІІ ПК України визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 48178,34 грн. (а.с. 12).

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17, ст. 50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

За змістом п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, або за результатами перевірки контролюючим органом.

Також, зазначена норма встановлює, що податкове повідомлення-рішення повинно містити:

- підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість;

- посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків;

- суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку;

- суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість;

- граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності;

- попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк;

- граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015 р. (далі Порядок № 1204), у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою Ф - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобовязання платника податків з причин, не повязаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1).

Крім того, стаття 7 ПК України встановлює загальні засади встановлення податків і зборів, які повинні містити такі елементи: платники податку; обєкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Відповідно до ст.58 ПК України та п. 9 розділу ІІ Порядку № 1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобовязання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Водночас, судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не містять ні вказівки про наявність даного обовязкового додатку, ні самого розрахунку податкового зобовязання.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду належних доказів складання до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень розрахунку податкового зобовязання та надіслання його позивачу разом з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Податкові повідомлення-рішення № 3400-15 від 20.06.2014р., № 241-15 від 30.06.2015р., № 23612-1301 від 02.11.2016 р., № 21781-1301 від 02.07.2016 р. не містять посилання на підставу нарахування податкового зобовязання, в них не зазначено обєкта оподаткування, відсутня інформація щодо порядку обчислення податку, до них не додано розрахунку податкового зобовязання.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з інформаційної довідки та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 85589481 від 21.04.2017р., з 31.01.2014р. ОСОБА_1 належить нерухоме майно (загальна площа 948,6 кв.м) за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 44-г, на праві приватної, спільної часткової власності, розмір частки ?. Зазначений обєкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці: кадастровий номер :27:001:0011, цільове призначення: для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі (а.с. 23-24).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами і на яких покладено обовязок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст.1 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок і земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до пп. 14.1.74 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем документи на право використання земельної ділянки у позивача відсутні.

У відповідності з п. 269.1 ст. 269 ПК України, платниками податку за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно (пп. 14.1.34 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Тобто, суб'єктом сплати земельного податку є або власник земельної ділянки, або землекористувач (постійний землекористувач), який відповідно до закону оформлює право користування земельною ділянкою.

Згідно із ст. 270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно із пунктом 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно п.п. 286.5 ст. 286.6 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 286.6 ст. 286 ПК України передбачено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.

Пункт 287.6 ст.287 ПК України після 01.01.2015 р. викладено у наступній редакції: "При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку".

Водночас до 01.01.2015 р. зазначена норма мала такий зміст: "При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно".

Відповідно до ст.23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України "Про оцінку земель" № 1378-IV від 11.12.2003 р.

Згідно п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку на землю та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про оцінку земель підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідачем не зазначено яку нормативно грошову оцінку земельних ділянок ним використано для визначення позивачу розміру податку на землю.

Між тим, суд зазначає, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 р. по адміністративній справі №522/11050/14-а за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю БЛАЗ до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю МІРС визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради №41-VI від 28.12.2010 року Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_2, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради №1268-VI від 20.09.2011 року Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010р. №41-VI Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_2. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 року вищезазначена постанова залишена без змін.

Згідно ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

На момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 21781-1301 від 02.07.2016 р., рішення Одеської міської ради №41-VI від 28.12.2010 року Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_2 та рішення Одеської міської ради №1268-VI від 20.09.2011 року Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 №41-VI Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста ОСОБА_2 скасовані.

Суд враховує, що ухвалою Вищого адміністративного суду України зупинено виконання вищенаведеної постанови та ухвали суду, однак суд зазначає, що дана ухвала датована 05.08.2016 р., а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 21781-1301 прийнято 02.07.2016 р. Таким чином, на час прийняття податкового повідомлення - рішення № 21781-1301 від 02.07.2016 р. була відсутня нормативна грошова оцінка земель.

Крім того, відповідач не спростував, той факт, що всупереч п. 286.1 статті 286 ПК України, для нарахування земельного податку він не використав дані державного земельного кадастру.

Крім того, за приписами пп. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

В матеріалах справи міститься витяг з реєстру платників єдиного податку, зі змісту якого вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи (а.с. 13).

При прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем не враховано, що позивач з 01.07.2013р. є платником єдиного податку 2 групи та, крім іншого, не зясовано факту використання земельної ділянки платником єдиного податку для провадження господарської діяльності.

З огляду на вищезазначені норми законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області № 3400-15 від 20.06.2014р., № 241-15 від 30.06.2015р., № 23612-1301 від 02.11.2016 р., № 21781-1301 від 02.07.2016 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Водночас, відповідачем не надано до суду письмових заперечень на адміністративний позов та не доведено правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що адміністративний позов підлягає задоволенню судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 3400-15 від 20.06.2014р., № 241-15 від 30.06.2015р., № 23612-1301 від 02.11.2016 р., № 21781-1301 від 02.07.2016 р.,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління Міндоходів в Одеській області № 3400-15 від 20.06.2014р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області № 241-15 від 30.06.2015р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області № 23612-1301 від 02.11.2016 р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області № 21781-1301 від 02.07.2016 р.

Стягнути з державної податкової інспекції у Малиновському районі міста ОСОБА_2 управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; 65010, Одеська область, місто Одеса, вул. Жовтневої революції, будинок 96, корус А -96-В) судовий збір у розмірі 2050,74 грн. (дві тисячі пятдесят гривень 74 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк