Справа № 815/2606/17
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2606/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м.Одеса

ОСОБА_1 ОСОБА_1 окружний адміністративний суд колегією в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

суддів Марина П.П.,Свиди Л.І.

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Торг» до Офісу великих платників податків ДФС України в особі ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо не визнання податкової звітності та зобовязання визнати податкову звітність,-

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Старгруп Торг» звернулось до Офісу великих платників податків ДФС України в особі ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд:

-визнати дії Офісу великих платників податків ДФС України в особі ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС та Державної фіскальної служби України з невизнання податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року та додатків до податкової декларації з податку на додану вартість №2 «Довідка про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) та №5 «розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» протиправними;

-зобовязати Офіс великих платників податків ДФС України в особі ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС та Державну фіскальну службу України визнати податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2017 року та додатків до податкової декларації з податку на додану вартість №2 «Довідка про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) та №5 «розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» отриманої від ТОВ «Старгруп Торг» у паперовому вигляді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що направив до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС електронну декларацію з ПДВ за лютий 2017 року разом з додатками. За результатами такого направлення отримав електронний документ квитанцію №1 де зазначено «доставлено до ДФС України Документ не прийнято».

У звязку з відсутністю у позивача можливості подання податкової звітності в електронному вигляді відповідно до вимог п.49.4 ст.49 ПК України позивач направив податкову декларацію за лютий 2017 року з додатками у паперовому вигляді.

Однак, позивач отримав від ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС повідомлення № 16452/10/28-10-49-03-10 «про подання звітності», яким було відмовлено у визнанні поданої ТОВ «Старгруп Торг» декларації з ПДВ у звязку з чинністю договору про визнання електронної звітності, що на думку відповідача є порушенням п.49 ст. 49 ПК України.

Позивач важчає дії збоку відповідачів протиправними та такими, що грубо порушують його права.

19.06.2017 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с.73).

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Представник відповідача ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС надав заперечення на адміністративний позов в якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити (а.с.54-56).

В обґрунтування заперечення на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що позивач уклав договір про визнання електронних документів №260120171 від 01.02.2017 року. Станом на час подання електронної звітності за лютий 2017 року договір був чинним, та позивачу ні що не заважало надавати податкову звітність. Квитанцією №1 від 17.03.2017 року Автоматизована система «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України повідомила ТОВ «Старгруп Торг», що документ не прийнято. Також було вказано позивачу при необхідності виправити документ та направити його знову, але позивач не вжив заходів щодо повторної подачі електронних документів, та зясування дійсних підстав її не прийняття.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

01.02.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Старгруп Торг» уклало договір № 260120171 про визнання електронних документів з ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків ДФС (а.с.25-28).

Предметом зазначеного договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з ПДВ та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу.

Позивач направив до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС України електронну декларацію з ПДВ за лютий 2017 року разом з додатками №2 «Довідка про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) та №5 «розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».

Позивач отримав квитанції №1 щодо декларації та додатків, в яких зазначено, що «документ не прийнято» при необхідності виправте документ та відправте його знову. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності (а.с.11,14,16,19).

20.03.2017 року позивач направив до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС України декларацію з ПДВ за лютий 2017 року разом з додатками №2 «Довідка про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) та №5 «розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» у паперовому вигляді та квитанції №1 про неприйняття ДФС електронної податкової звітності (а.с.7-23).

22.03.2017 року відповідач ОСОБА_2 управління Офісу великих платників податків ДФС України направив позивачу лист №16452/10/28-10-49-03-10 в якому зазначено, що договір про визнання електронних документів №260120171 від 01.02.2017 року є чинним. У звязку з порушенням підприємством п.49.4 ст.49 ПК України, надана ТОВ «Старгруп Торг» податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2017 року з додатками та доповненнями у паперовому вигляді не визнана як податкова звітність (а.с.24).

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

У частині 3 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень , дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Зокрема, принцип обґрунтованості рішення, дій вимагає від відповідача, як субєкта владних повноважень, враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Згідно з п. 19-1.1,27 ст. 19 ПК України, функцією контролюючого органу, крім інших випадків, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання.

Наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 р. на контролюючий орган покладено обовязок:

- забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді Платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку;

- забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків;

- забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів.

Згідно зі змістом вищевказаного наказу, квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що наявність квитанції №1 про відмовуу прийнятті декларації з ПДВ за лютий з підстав припинення дії договору про визнання електронних документів є вагомою причиною, що зумовила позивача, відповідно до положень 49.4, подавати податкову звітність у паперовому вигляді як це передбачено п. 49.3 ст. 49 ПК України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 49.4 ст. 49 ПК України, у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3. де зокрема зазначено, що Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Неприйняття податкової звітності (декларація з ПДВ за лютий 2017 р.) в електронному вигляді відбулось в наслідок не виконання відповідачем покладених на нього Податковим кодексом та наказом ДПА України №233 від 10.04.2008 р. обовязків.

Згідно з ст.48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невідємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку. Фізичною особою - платником податків або його представником особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно із договором про спільну діяльність або угодою про розподіл продукції.

Податкова звітність, складена з порушенням норм ст.48 ПК України, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Суд зауважує, що право контролюючого органу не визнавати податковою звітністю декларацію з ПДВ за січень 2017 р. визнано п.48.7 ст. 48 та п. 49.11 ст. 49 ПК України, де зокрема зазначено, що податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу. Тобто не відповідність декларації з ПДВ за лютий 2017 року вимогам ст. 48 ПК України, є єдиною підставою для невизнання її податковою звітністю.

Однак, відповідач ДФС України у своїй відмові (квитанція №1) не вказав на жодну підставу неприйняття звітності відповідно до ст.48 ПК України.

Таким чином, відповідач не довів яким чином позивач порушив вимоги ст.48 ПК України.

Той факт, що у квитанції №1 було зазначено про припинення дії договору про визнання електронної звітності, означає, що відповідач, ОСОБА_2 управління офісу великих платників податків ДФС, з урахуванням вимог п. 49.4 ст. 49 ПК України зобовязане було прийняти податкову звітність, яка була подана позивачем особисто.

Разом з тим, враховуючи те, що сторони визнають той факт, що договір про визнання електронних документів був чинним, суд робить висновок, що відповідач, ДФС України, безпідставно не прийняв податкову звітність.

На підставі встановлених обставин, суд робить висновок, що посадовими особами ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС України двічі було порушено права ТОВ Старгруп-Торг, а саме, неприйняття декларації з ПДВ за лютий 2017 р. засобами електронного звязку та невизнання декларації з ПДВ за лютий 2017 р. поданої до контролюючого органу у паперовому вигляді податковою звітністю.

Відповідно до положень п. 49.13. ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відтак, беручи до уваги викладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг правомірні та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже належать до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ст.ст.158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України - задовольнити.

2.Визнати дії Офісу великих платників податків ДФС України в особі ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС та Державної фіскальної служби України з невизнання податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року та додатків до податкової декларації з податку на додану вартість №2 «Довідка про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) та №5 «розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» протиправними.

3.Зобовязати Офіс великих платників податків ДФС України в особі ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС та Державну фіскальну службу України визнати податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2017 року та додатків до податкової декларації з податку на додану вартість №2 «Довідка про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)», №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» (Д3) та №5 «розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)» отриманої від ТОВ «Старгруп Торг» у паперовому вигляді.

4.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг (65011, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 524, ) судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот),00 гривень.

5. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг (65011, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 524, ) судові витрати у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот),00 гривень.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Головуючий суддя О.Я. Бойко

Суддя П.П. Марин

Суддя Л.І. Свида