Справа № 808/493/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року о/об 09 год. 40 хв.Справа № 808/493/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Татаринова Д.В., в порядку письмового провадження, розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькі області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькі області (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд внести зміни в актовий запис про шлюб № 1204 від 27 вересня 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складеного Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та в графі національність нареченої замість «росіянка» вказати «німка».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 1991 року у відділі ЗАГС м. Мелітополя Запорізької області ОСОБА_3 зареєструвала з ОСОБА_2 шлюб, в результаті чого замінила прізвище на ОСОБА_2. В актовому записі вказана національність нареченої ОСОБА_3 «росіянка». В свідоцтві про народження позивача, зазначено національність «росіянка». Однак позивачу відомо, що її мати ОСОБА_4 мала дівоче прізвище ОСОБА_5. Архівною довідкою виданою Державним архівом Запорізької області від 24 жовтня 2006 року підтверджується, що мати мала національність «німка». Також, той факт, що дідусь ОСОБА_5 мав національність «німець» підтверджується копією архівної довідки від 27 травня 2005 року виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації. Отже, архівними документами підтверджується той факт, що мати та дідусь позивача мали національність «німець» і «німка» відповідно. Однак мати позивача вимушена була приховувати свою національність, оскільки це могло привести до репресії родини. Потреба приховувати своє походження відпала, а тому як передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» позивач має намір відновити свою дійсну національність.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, 18 травня 2017 року до суду надійшло клопотання, в якому просить розглянути адміністративну справу за відсутністю представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, 18 квітня 2017 року через канцелярію суду подав лист відповідно до якого просить суд судове засідання провести за відсутності представника відповідача та зазначив, що заперечень по справі не має.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

В матеріалах справи наявне Свідоцтво про народження від 23 жовтня 1970 року серії НОМЕР_3 відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 у м. Орджонікідце, Дніпропетровської області та зроблено запис в книзі записів громадянського стану № 896. В розділі «Батьки» зазначено батько ОСОБА_6, національність «руський» та мати ОСОБА_7, національність «українка».

27 вересня 1991 року ОСОБА_3 зареєструвала з ОСОБА_2 шлюб у міському відділі ЗАГС м. Мелітополя Запорізької області та з свідоцтва про укладення шлюбу від 27 вересня 1991 року серії НОМЕР_2 видно, що зроблено актовий запис № 1204. В актовому записі була вказана національність нареченої ОСОБА_3 «росіянка».

Також матеріалами справи підтверджено, а саме посвідкою про народження серії НОМЕР_1 від 13 березня 1946 року, що матір ОСОБА_3 мала німецьке дівоче прізвище ОСОБА_4. В розділі «Батьки» зазначено батько ОСОБА_5, та мати ОСОБА_10. Цей же факт також підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 05 листопада 1949 року Шауляйським міським бюро ЗАГС Литовської РСР; копією трудової книжки від 26 квітня 1949 року.

24 жовтня 2006 року Державним архівом Запорізької області видано довідку № Н-50, в якій зазначено, що гр. ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, національність - німка, місце проживання до евакуації - АДРЕСА_1.

Факт, що матір позивача мала національність «німка» підтверджується національністю дідуся позивача - ОСОБА_5 та довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного стану від 30 квітня 2004 року, в якій зазначено, що 31 грудня 1928 року в міськвідділі реєстрації актів стану Житомирського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб громадянина ОСОБА_12, національність «німець», та ОСОБА_13, національність «українка».

В архівній довідці від 27 травня 2005 року №11/158850 виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації зазначено, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено в графі національність - німець.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про внесення змін до: актового запису про шлюб позивача № 1204 від 27 вересня 1991 року, складеного Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, щодо виправлення національності нареченої з «росіянка» на «німка»; актового запису про народження дитини позивача № 659 від 17 грудня 1992 року, складеному Орджонікідзевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо виправлення національності матері з «росіянка» на «німка».

Однак 03 листопада 2016 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області винесено висновок № 178/05/1-06-115 про відмову у внесені змін до актового запису цивільного стану яким позивачу було відмовлено у внесенні змін.

Не погоджуючись з такими висновком суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав, вимагаючи зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відносини, пов'язані з діяльністю органів державної реєстрації актів цивільного стану проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за № 2398-VI від 01.07.2010 року.

Частинами 1 та 4 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно з частиною 5 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

У відповідності до частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно частини 4 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за №96/5 затверджено «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» (далі - Правила).

У відповідності до пункту 1.1 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Приписами пункту 1.5 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» встановлено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом.

Відповідно до пункту 1.7 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 2.6 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» визначено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Положеннями пункту 2.12 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» визначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Також підпунктом 2.13.12 пункту 2.13 «Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», що внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 зазначених Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України від 25 червня 1992 року №2494-XII «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Крім того, як слідує з приписів частини 2 статті 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної та мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Також, слід звернути увагу й на те, що право на належність особи до певної національності або національної меншини, зокрема захищається і Міжнародною Рамковою Конвенцією Про захист національних меншин від 01 лютого 1995р. (ратиф. Україною 09 грудня 1997р., чинна з 01 травня 1998р.), зі змісту статті 3 якої слідує, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

Приймаючи до уваги надані позивачем та відповідачем докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість відмови відповідача у внесенні спірних змін в актовий запис та відповідно про законність і правомірність позовних вимог про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису про шлюб № 1204 від 27 вересня 1991 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено національність матері та дідуся, у зв'язку із чим позивачка за бажанням може обрати національність «німка», то позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Внести зміни в актовий запис про шлюб № 1204 від 27 вересня 1991 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, складеного Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та в графі національність нареченої замість «росіянка» вказати «німка».

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькі області судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов