Справа № 2-а-956/11/1522
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2012 р.Справа № 2-а-956/11/1522

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Терьохін С.Є.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати підвищення до пенсії як інваліду війни у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку та виплаті недорахованих сум.

Позивач вказував на те, що в результаті бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в невиплаті підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ, І групи у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`від 22.10.1993 р. №3551-12 в редакції Закону України від 23.11.1995 р. №458, за період з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р., відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку і виплаті недорахованих сум такого підвищення. За вказаний період позивачу не доплачено частину пенсії, з урахуванням підвищення пенсії як інваліду війни, в розмірі 66 918, 96 грн.

Представник Одеського обласного військового комісаріату проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що підвищення пенсії позивачу як інваліду війни ІІ, І групи проводилося у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України №342 від 19.03.1996 р., №831 від 26.07.1996 р., №1 від 03.01.2002 р. та №1350 від 27.09.2003 р., у зв`язку з чим вважав дії Одеського обласного військового комісаріату правомірними.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області просив в задоволенні позову відмовити, оскільки виплата підвищення пенсії позивачу як інваліду війни здійснювалася відповідно встановлених законодавством розмірах. Крім того, виплата позивачу пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснюється лише з 01 січня 2007 року відповідно до ст. 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік`та постанови Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 року. Цими нормативно-правовими актами Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не визначено у якості правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим не несе будь-яких зобов`язань за дії чи бездіяльність, вчинені останнім під час виплати ним пенсії позивачу.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2011 року, прийнятою в скороченому провадженні, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала у невиплаті ОСОБА_1 підвищення пенсії як інваліду війни ІІ, І групи у розмірах, встановлених Законом України від 22.10.1993 р. №3551-12 з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті недорахованих за період з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р. сум підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ, І групи. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої частини пенсії за період з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р. з урахуванням підвищення пенсії як інваліду війни ІІ, І групи в розмірі 66 918,96 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на зазначену постанову подана апеляційна скарга. Апелянт просить оскаржену постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Апелянт наполягає на тому, що позивачем пропущено строки звернення до суду з даним позовом.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 197 КАС України на основі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Як було встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в період з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р. був органом, що призначав та перераховував пенсію позивачу та підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ, І групи, проводив виплату позивачу підвищення пенсії в розмірі 66,48 грн. на місяць з 01.01.2000 р. по 30.09.2003 р., та з 01.10.2003 р. по 31.12.2005 р. в розмірі 79,64 грн. на місяць. При проведенні розрахунку підвищення пенсії військовий комісаріат керувався вимогами постанов Кабінету Міністрів України №342 від 19.03.1996 р. і №831 від 26.07.1996 р., якими було запропоновано провадити підвищення пенсії ветеранам війни виходячи з розрахунку 16,62 грн., а з 01.10.2003 р. постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій і інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», дію якої поширено на осіб, що отримують пенсію відповідно до Закону України 2262-12 від 09.04.1992 р., постановою Кабінету Міністрів України №1350 від 27.09.2003 р., якими було запропоновано провадити підвищення пенсії ветеранам війни виходячи з розрахунку 19,91 грн.
З 01.01.2007 року органом, що призначає та перераховує позивачу пенсію є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Даним органом було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку підвищення до пенсії як інваліду війни у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та виплаті недорахованих сум такого підвищення з тих підстав, що зазначену виплату позивачу здійснено правильно, у розмірах та відповідно до зазначених вище постанов Кабінету Міністрів України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р. позивач, як інвалід війни ІІ, І групи, мав право на отримання підвищення пенсії у розмірах: з 01.01.2000 р. щомісячно у розмірі 757,96 грн., з 01.01.2001 р. по 31.12.2001 р. щомісячно у розмірі 870,70 грн., з 01.01.2002 р. по 31.12.2002 р. щомісячно у розмірі 938 грн., з 01.01.2003 р. по 31.12.2003 р. щомісячно у розмірі 938 грн., з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. щомісячно у розмірі 996,41 грн., з 01.01.2005 р. по 31.12.2005 р. щомісячно у розмірі 1328,00 грн.
Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем були пропущені строки звернення до суду, передбачені ч. 1 ст. 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого КАС України.
Згідно до вимог ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення прав, свобод та інтересів.
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`установлено правовий статус ветеранів війни інвалідів війни та право на підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.
Згідно ч. 1 ст. 2 вказаного Закону законодавство України про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів України.
Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та інших нормативно-правових актах України відсутній інший строк звернення до суду, ніж встановлений в КАС України, який підлягає застосуванню до правовідносин, пов`язаних з нарахуванням та виплатою підвищення до пенсії інваліду війни. При цьому, позивачу, який щомісячно та вчасно отримував підвищення до пенсії, розмір підвищення був відомий. Клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 не заявлялось, при цьому судом першої інстанції причини пропуску позивачем цих строків не досліджувалися.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи вірно застосував норми законодавства, однак не врахував, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з вимогами про визнання дій і бездіяльності відповідачів незаконною та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суми недоплаченої частини пенсії за період з 01.01.2000 р. по 31.12.2005 р.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2011 року скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: