Справа № 405/3981/16-а
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/3981/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

з участю адвоката : Мележик Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу за адміністративним позовом Керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобринецький завод продтоварів» ОСОБА_2 до Кіровоградської митниці ДФС про скасування постанов у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року керівник товариства з обмеженою відповідальність «Бобринецький завод продтоварів» ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України Кіровоградської митниці та просить суд скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 21/90100/16 та постанову в справі про порушення митних правил № 22/90100/16 від 04.03.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 04.03.2016 року Державною фіскальною службою України Кіровоградської митниці було складено постанову в справі про порушення митних правил № 21/90100/16 та постанову в справі про порушення митних правил № 22/90100/16 від 04.03.2016 року. Вона звернулася із скаргою - запереченням на оскаржувані постанови до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду звернення отримала відмову, а постанови Державної фіскальної служби України Кіровоградської митниці від 04.03.2016 року залишено без зміни. Після цього вона звернулась з даним позовом до суду. Вважає оскаржувані постанови незаконними, оскільки підприємством ТОВ «Бобринецький завод продтоварів» при декларуванні товару в повному обсязі було надано інформацію щодо країни походження придбаного товару та правильно відображено відповідні дані в декларації, так як дана інформація була вичерпна в наданому сертифікаті про походження товару та в інших супровідних документах на товар. Окрім того, зазначає, що станом на день розгляду справи строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули, а тому, викладені в оскаржуваних постановах висновки відповідача про порушення заявником ст. 485 МК України є помилковими і підстав для застосування штрафних санкцій до позивача відсутні, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини та письмові пояснення.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували щодо доводів позивача, надавши до суду письмові заперечення та справу про порушення митних правил у відношенні директора ТОВ «Бобринецький завод продтоварів» за ст. 485 МК України і посилаючись на викладені в них обставини, просили відмовити в його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; допитувати свідків або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 3.4. статті 3 та пункту 6.3. статті 6 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII, митні формальності, пов'язані з переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», здійснюються у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених статтею 329 Митного кодексу України.

Відповідно до пункту 6.5. статті 6 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII, для цілей застосування податкового та митного законодавства договори, укладені між суб'єктами господарювання із місцезнаходженням (місце проживання) на території ВЕЗ «Крим» та іншими суб'єктами господарювання, є документами, що використовуються замість зовнішньоекономічних договорів (контрактів).

Відповідно до підпункту 5 пункту 12.4. статті 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII, поставка товарів з території ВЕЗ «Крим» на іншу територію України з метою їх вільного обігу здійснюється у митному режимі імпорту із застосуванням норм законодавства України про державний санітарно-епідеміологічний, ветеринарно-санітарний, фіто-санітарний, екологічний, радіологічний контроль, інших заходів тарифного і нетарифного регулювання, з урахуванням положень статті 6 цього Закону.

Відповідно до пункту 6.5. статті 6 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12 серпня 2014 року № 1636-VII, поставка товарів на (з) територію ВЕЗ «Крим», а також поставка послуг на (з) територію ВЕЗ «Крим» підпадає під регулювання законів України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання».

Такі поставки не підпадають під норми міжнародних угод (договорів), що регулюють питання міжнародного обігу товарів, зокрема (але не виключно) про зони вільної торгівлі, або укладені у межах ГАТТ/СОТ.

Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI визначено поняття митного контролю. Це - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, в тому числі найменування країни походження товарів (за наявності) (стаття 257 МК України).

Згідно частин 1 та 2 статті 36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Статтею 43 МК України встановлено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Виконуючи обов'язок, покладений на позивачку ст. 43, 257 МК України, останньою з метою митного оформлення товарів відповідно до митних декларації надано сертифікати форми СТ-1 від 18.09.2015 року № RUUA, який свідчить про те, що зазначені товари повністю виготовлені та піддані достатній переробці у Російській Федерації.

Частиною 1 статті 44 та частиною 1 статті 45 МК України передбачено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Так, реалізуючи надане чинним законодавством право, Кіровоградська митниця ДФС звернулась із листом за до Президента Таганрозької міжрайонної торгово-промислової палати, в якому просила підтвердити факт видачі сертифікатів про походження товару форми СТ-1 № RUUA, а також надати копії вищевказаних сертифікатів та додаткових документів, які надавались ТОВ «Альфа-Миус-2» для їх отримання і підтвердження походження товару.

Кіровоградською митницею ДФС отримано лист Таганрозької ТПП та документи, а саме: акт експертизи № , ветеринарне свідоцтво № 7241244 від 29.09.2015 року, дозволів на добичу (вилов) водних біологічних ресурсів, декларації виробника про якість, встановлено, що, рибна продукція, оформлена за митними деклараціями «П» - повністю виготовлена в РФ.

У відповідності до п. 2.1 п.п. «а», «д» п. 2.2 Правил визначення країни походження товарів, прийнятих згідно Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав та ратифікованих Законом України від 06.07.2011 року № 3592-VІ, країною походження товару вважається держава - учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил. Товарами, цілком виробленими в державі - учасниці Угоди, уважаються: а) природні ресурси (корисні копалини та мінеральні продукти, водні, земельні ресурси, ресурси атмосферного повітря), видобуті з надр цієї країни, на її території або в її територіальному морі (іншому водоймищі країни) чи з його дна, або з атмосферного повітря на території цієї країни; д) продукція, отримана в результаті мисливського та риболовецького промислу в цій країні.

Згідно пункту 9.2 зазначених Правил, сертифікат форми СТ-1, не визнаний митними органами країни ввезення, може бути згодом визнаний ними на підставі відповідного листа вповноваженого органу, що видав сертифікат форми СТ-1, з уточненням відомостей, зазначених у сертифікаті.

Відповідно до частини 5 статті 45 МК України, у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Частина 1 ст.257 МК України визначає, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. В сертифікаті відповідностей, що надана до суду зазначено країна виробник ТОВ «Альфа-Міус» - РФ, Ростовська обл., Неклимовський район, х. Русский колодец, сертифікату походження, зазначено, що Заявник є ТОВ «Альфа-Міус», п.13 вказано, що всі товари повністю виготовлені чи піддані достатньої переробці країна виробник - Російська Федерація, акт експертизи в п.10 виробник - ТОВ «Альфа-Міус», РФ, Ростовська обл., Неклимовський район, х. Русский колодец, окрім того вказано, що товар виготовлено на російському підприємстві з продукції, отриманої в результаті риболовного промислу Російської Федерації, ветеринарне свідоцтво в пункті виробник зазначено ТОВ «Альфа-Міус» РФ, Ростовська обл., Неклимовський район, х. Русский колодец,

Окрім того, відповідно до акту експертизи п. 10 визначено виробника продукції - ТОВ «Альфа-Міус», РФ, Ростовська обл., висновок акту експертизи вказано, що товар «П» - повністю виготовлена в РФ.

Пункт 9.3 Правил визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009 року, де вказано, якщо Сертифікат може бути визнаний недійсним митними органами країни ввезення за умови, за результатами досліджень, здійснених митними органами країни ввезення, і на основі інформації, отриманої за запитами, надісланими до компетентних органів країни вивезення або країни походження товару, митними органами країни ввезення виявлено, що сертифікат форми СТ-1 видано з порушеннями вимог, установлених цими Правилами. Станом на час вирішення справи відповідач не спростував та не надав суду доказів визнання недійсними сертифікатів форми СТ-1, що були надані при декларуванні, а отже посилання відповідача, щодо невідповідності даного документу спростовуються обставинами справи.

Для митного оформлення позивачем було надано вичерпний перелік документів, товар був оформлений та випущений у вільний обіг, тому суд вважає, що порушення митних правил, які зазначені у протоколі не є триваючими.

Відповідно до ч.2 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючи правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як убачається з протоколу про порушення митних правил митні декларації на товари подавалися 02.10.2015 року, протокол про порушення від 22.02.2016 року то на час розгляду справи закінчився визначений ст. 467 МК України строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За статтею 485 МК заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище, суд дійшов висновку, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості,

Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Вирішуючи спір, суд враховує, що заст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У справі, що розглядається встановлено, що для митного оформлення декларант надав митному органу належні товаросупровідні документи (зокрема зовнішньоекономічний договір (контракт), сертифікат про походження товару форми СТ-1, рахунок-фактури (інвойс), необхідні як для ідентифікації самого товару, країни виробника так для підтвердження заявленої митної вартості.

Доказів наявності протиправної мети дій позивача щодо заявлення неправдивих відомостей та неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру Кіровоградською митницею ДФС в процесі розгляду справи не надано.

За встановлених в цій справі обставин за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на недостовірної інформації про товар сам факт неправильного визначення країни походження товару (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК.

З наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ч. 3 ст. 2 КАС України прийняв рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об'єктивної та суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, що є обов'язковою ознакою, передбаченого ст. 485 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, дійшовши передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 158 - 163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов Керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бобринецький завод продтоварів» ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 21/90100/16 та постанову в справі про порушення митних правил № 22/90100/16 від 04 березня 2016 року.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко