Справа № 819/612/17
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/612/17

26 червня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А.В. за участі секретаря судового засідання Ліщинської М.М., позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області

про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач або ОСОБА_1Є.) із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (надалі по тексту відповідач, ГУНП в Тернопільській області) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 15 березня 2017 року №736 "Про порушення законності, службової та транспортної дисципліни, допущені підполковником поліції ОСОБА_1, та покарання винних" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 15 березня 2017 року №60 о/с "По особовому складу" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" ( у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту);

- поновити ОСОБА_1 з 16 березня 2017 року на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області;

- зобовязати нарахувати та стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 березня 2017 року його звільнено зі служби в поліції у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», проте, дисциплінарне стягнення, на підставі застосування якого позивача звільнено зі служби в поліції, до нього застосовано неправомірно, накази про звільнення не ґрунтуються на вимогах закону, видані відповідачем за відсутності належних на те правових підстав та з порушенням встановленого порядку.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, що вказані в позовній заяві. Пояснив, що посадові особи, які проводили службове розслідування стосовно позивача не мали на меті об'єктивно з'ясувати всі обставини. Саме розслідування проведено односторонньо, без дослідження всіх наявних доказів та без доведення його вини у вчиненні дисциплінарного проступку. Тому вважає, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення є незаконними та підлягають скасуванню.

З врахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що в ході даного службового розслідування були встановлені факти грубого порушення законності, службової та транспортної дисципліни з боку підполковника поліції ОСОБА_1 Зазначила, що своїми діями підполковник поліції ОСОБА_1 свідомо проігнорував вимоги керівництва МВС України, Національної поліції України та ГУНП в Тернопільській області щодо необхідності неухильного дотримання службової та транспортної дисципліни, а також порушив вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, оскільки будучи працівником поліції зобов'язаний дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги статутів ОВС і наказів начальників та бути прикладом у дотриманні законності та службової дисципліни. При визначенні виду дисциплінарного стягнення, крім важкості проступків, враховано й попередню поведінку порушника, який за час служби 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Як наслідок, за грубе порушення законності, службової та транспортної дисципліни, вимог керівництва МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Тернопільській області щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, порушення вимог ст. 28 КПК України, старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Тернопільській області підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України за п.6 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

На думку представника відповідача спірні накази є правомірними, оскільки відповідачем було належним чином проведено службове розслідування, висновками якого підтверджено факт грубого порушення службової дисципліни, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про закриття провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не спростовує факти, які були встановлені в ході службового розслідування.

З урахуванням викладеного вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

В ході зясування обставин справи судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 09.12.2016 згідно наказу ГУ НП Т/о №283о/с від 09.12.2016 (аркуш справи 25).

Позивача 15 березня 2017 звільнено зі служби в поліції у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» наказ №60 о/с (аркуш справи 9).

Підставою для винесення зазначеного наказу став висновок службового розслідування від 15.03.2017 року (аркуш справи 11-14) та наказ ГУ Національної поліції в Тернопільській області №736 «Про порушення законності, службової та транспортної дисципліни, допущені підполковником поліції ОСОБА_1, та покарання винних» від 15.03.2017 (аркуш справи 15-17).

Не погодившись з наказами відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до ст.1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 19 Закону № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу ХІ Закону № 580-VІІІ встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

До затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Суд зазначає, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Отже, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 р. у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи.

З матеріалів справи слідує, що наказ від 15.03.2017 №60 о/с прийнято на підставі наказу ГУ Національної поліції України від 15.03.2017 №736 "Про порушення законності, службової та транспортної дисципліни, допущені підполковником поліції ОСОБА_1, та покарання винних", яким передбачено звільнення позивача зі служби в поліції. Так, вказаним наказом позивача було притягнено до відповідальності враховуючи складені щодо ОСОБА_1 адміністративні матеріали, зокрема, було складено адміністративні протоколи БР № 250953 за порушення п. 2.9. а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП та БР № 250688 за порушення п. 2.10 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП. Одночасно, капітаном поліції ОСОБА_3 стосовно підполковника поліції ОСОБА_1 було складено адміністративні протоколи БР № 250952 за порушення вимог п. 2.3. б), 13.1., 13.3.ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Як вбачається із протоколів про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 14 березня 2017 року о 22 год. 00 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, на вул. Вишневецького, 2, в м. Тернополі, не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_4, який був припаркований, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після цього ОСОБА_1Є, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б»; п.13.1; п.13.3; 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №250953 від 15.03.2017 року, громадянин ОСОБА_1 у м. Тернополі по вул. Вишневецького, 2, керував автомобілем НОМЕР_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння проводився в ОСОБА_5, від проходження на стан спяніння за допомогою технічного пристрою газоаналізатора Драгер «Alcotest 6810», прилад №ARCD 0524 /повірка дійсна до 13.12.2017 року/ відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Також, підставою для накладення дисциплінарного стягнення став висновок службового розслідування від 15.03.2017 стосовно ОСОБА_1, який складено за результатами проведення службового розслідування за фактом грубого порушення позивачем службової дисципліни (аркуш справи 11-14).

Особи, які проводили службове розслідування, зробили висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та ст.. 28 КПК України щодо розумних строків досудового розслідування.

Проте, суд звертає увагу, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.06.2017 у справі № 607/4058/17, яка набрала законної сили, провадження відносно ОСОБА_1 за ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП, закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (аркуш справи 78-80).

Положеннями ч.4 ст.72 КАС України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином в силу ст.72 КАС України рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.06.2017 має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Вказаним рішенням суду спростовано висновки службового розслідування від 15.02.2017, які покладено в основу наказів від 15.03.2017 №736 та №60 о/с, якими позивача звільнено зі служби в органах Національній поліції України.

Щодо порушення позивачем вимог ст. 28 КПК України щодо розумних строків досудового розслідування, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Керівництвом СУ ГУНП в Тернопільській області було проведено перевірку службової діяльності підполковника поліції ОСОБА_1 та встановлено, що на даний час позивач здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №002979 від 30.08.2016 за фактом шахрайства вчиненого гр.. Н. стосовно гр.. Б., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Однак, в період з 30.11.2016 по даний час у вказаному кримінальному провадженні не проведено жодної слідчої дії, чим порушено вимоги ст.. 28 КПК України щодо розумних строків досудового розслідування (аркуш справи 16).

Порушення позивачем вимог ст. 28 КПК України не може слугувати підставою для звільнення, оскільки, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Однак при цьому керівником поліцейського не надано жодної характеристики і, відповідно, не зазначено жодних конкретних даних, які б слугували підставою для висновку про невідповідність поліцейського займаній посаді.

Крім того, згідно п.5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230 (далі - Інструкція № 230), якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що стало підставою для його звільнення, не був підтверджений належними доказами, а висновок службового розслідування складений до прийняття судового рішення по справі про адміністративне правопорушення, що свідчить про проведення службового розслідування без з'ясування усіх обставин та передчасний висновок щодо вини відповідача.

При цьому суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні від 07.11.2002 р. у справі "Лавентс проти Латвії", в якому зазначається, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Отже, за відсутності відповідного рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідача станом на 15.03.2017 не було підстав вважати вину ОСОБА_1 доведеною, як того вимагає п.5.4 Інструкції № 230, а отже, наказ від 15.03.2017 №736 "Про порушення законності, службової та транспортної дисципліни, допущені підполковником поліції ОСОБА_1, та покарання винних" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", є протиправним та підлягає скасуванню.

Наказ від 15.03.2017 №60 о/с є похідним від наказу від 15.03.2017 №736, а тому також прийнятий протиправно та підлягає скасуванню.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність оскаржуваних позивачем наказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність наказів, а тому вони підлягають скасуванню, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на службі в поліції на посаду, з якої його було звільнено, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Згідно ст.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 98.02.1995 р. (далі - Порядок № 100), цей порядок застосовується серед іншого у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до п.2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки ГУНП в Тернопільської області про доходи ОСОБА_1, позивач за період січень-лютий 2017 року відпрацював 40 днів за які йому нараховано заробітної плати у розмірі 22299,90 грн., тобто середньоденна заробітна плата складає 557,50 грн. (22299,90 грн./40).

Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ГУ Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37910 грн. з розрахунку 557,50 грн. за один робочий день за період з 16.03.2017 по 26.06.2017 (68 календарних днів) включно.

Згідно п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, негайному виконанню підлягає постанова суду в частині стягнення із ГУ Національної поліції України на користь ОСОБА_1Є, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць та поновлення ОСОБА_1 з 16 березня 2017 року на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судових витрат згідно ст.94 КАС України по справі немає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 15 березня 2017 року №736 "Про порушення законності, службової та транспортної дисципліни, допущені підполковником поліції ОСОБА_1, та покарання винних" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 15 березня 2017 року №60 о/с "По особовому складу" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" ( у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

4. Поновити ОСОБА_1 з 16 березня 2017 року на службі в поліції на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 березня 2017 року по 26 червня 2017 року в розмірі 37 910 грн.

6. Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до ст.256 КАС України допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному тексті постанова складена та підписана 27.06.2017.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.