Справа № 127/10458/17
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/556/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивував тим, що є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та відповідно до Закону має право на отримання соціальних компенсаційних виплат на продукти харчування та оздоровлення. Натомість з 01 січня 2015 року відповідач перестав виплачувати компенсаційні виплати з посиланням на те, що відсутня заява позивача про проведення таких виплат. За наведених обставин просив зобов'язати відповідача виплатити належні позивачеві компенсаційні виплати за 2015, 2016 роки відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2017 року в адміністративній справі відкрито скорочене провадження (а. с. 6).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2017 року позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії, заявлені до 18 грудня 2016 року - залишено без розгляду.

За наведеного, суд розглядає позовні вимоги заявлені за період з 19 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно.

14 червня 2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача на адміністративний позов відповідно до якого останній зазначив, що позивач має право на пільги передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому, відповідно до вимог законодавства, компенсації надаються лише за вибором особи відповідно до одного з Законів. Позивач здійснив свій вибір, подавши заяву від 06 лютого 2015 року та обрав пільги відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того, за твердженням представника відповідача, позивачеві 24 грудня 2015 року направлявся лист № 08-00-019-37050 з пропозицією звернення до відповідача щодо відновлення виплат компенсації на продукти харчування. Такої заяви від позивача протягом 2015-2016 років не надходило. За наведеного просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення сер. А № НОМЕР_1 (а. с. 3).

Відповідно до п. 14 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1 надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги зокрема і забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до листа відповідача від 24 грудня 2015 року щомісячна грошова компенсація вартості продуктів харчування становить 405,6 грн.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1.

Відповідно до листа відповідача від 24 грудня 2015 року розмір щорічної допомоги на оздоровлення становить 90,0 грн.

Отже відповідач не заперечує, щодо наявного права у позивача на отримання щомісячної грошової компенсації вартості продуктів харчування та щорічної допомоги на оздоровлення, передбачених положеннями ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Спір між сторонами виник лише в частині порядку виплати такої компенсації та допомоги, а саме, представник відповідача зазначає, що для отримання такої компенсації та допомоги необхідно з вернутись із письмовою заявою про їх виплату, чого відповідачем не зроблено.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», За бажанням інвалідів замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію: інваліди війни I-II груп - у розмірі середньої вартості путівки, інваліди війни III групи - у розмірі 75 процентів середньої вартості путівки.

За наведеного, позивач маючи статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії та інваліда ІІІ групи, одночасно має право пільги встановлені і ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України. Зазначена норма у викладеній редакції вступила в силу з 01 січня 2015 року.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що якщо особі надано статус за двома Законами, а пільги визначені цими Законами є однотипними, то за особою залишається право вибору кожної окремої пільги за одним із Законів. Такої самої позиції щодо застосування положень законодавства притримується і відповідач, про що зазначив в своїх письмових запереченнях від 14 червня 2017 року.

Відповідно до заяви позивача від 06 лютого 2015 року, останній звернувся до відповідача, та просив надавати пільги та компенсації відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Інших заяв щодо надання пільг та компенсацій позивачем не надавалось, про що сторони не заперечують.

Суд вважає, що в розумінні положень ст. 60 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вибір пільг та компенсацій має бути лише у разі, якщо різними Законами передбачені однотипні види пільг. Натомість, позивач, отримуючи пільги за ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до заяви від 06 лютого 2015 року, одночасно має право на отримання щомісячної компенсації вартості продуктів харчування та щорічної допомоги на оздоровлення передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та в свою чергу не передбачені ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Отже, компенсація та допомога, щодо яких виник спір, не є однотипними з пільгами передбаченими ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому у позивача відсутній обов'язок щодо їх вибору, зокрема і шляхом подання заяви, як то стверджує відповідач. Пільги, які є предметом спору у даному випадку, мають надаватись без попереднього вибору особою, адже не передбачені нормами інших Законів.

З листа відповідача від 07 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про повернення компенсаційних виплат на харчування та оздоровлення з 01 січня 2015 року, натомість йому відмовлено у поверненні коштів та роз'яснено право на звернення для отримання пільг та компенсацій (а. с. 4).

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з врахуванням того, що позовні вимоги заявлені поза межами 6-ти місячного строку залишені без розгляду, та зобов'язати відповідача виплатити позивачеві щомісячну грошову компенсацію вартості продуктів харчування за період з 18 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно та щорічну допомогу на оздоровлення за 2016 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 60 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову компенсацію вартості продуктів харчування за період з 18 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно та щорічну допомогу на оздоровлення за 2016 рік, передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк