Справа № 809/28/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5561/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - Лаврука В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 809/28/17 за позовом Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Тисменицька об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - Тисменицька ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області) звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 6800 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач в добровільному порядку не сплатив фінансові санкції в розмірі 6800.00 грн, накладені на нього рішенням про застосування фінансових санкцій від 09 червня 2016 року № 000058.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що до відповідача правомірно застосовано фінансові санкції за продаж пива особі, яка не досягла 18 років, оскільки такі порушення мали місце та чітко зафіксовані в матеріалах адміністративної справи Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та на підставі ліцензії серії НОМЕР_1 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

09 червня 2016 року Тисменицькою ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області винесено рішення № 000058 про застосування до ОСОБА_2 фінансових санкцій в розмірі 6800.00 грн.

Підставою для винесення вищевказаного рішення стали матеріали адміністративної справи Тисменицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області, відповідно до яких встановлено, що в магазині - кафе (без назви), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснював підприємницьку діяльність позивач, 12 березня 2016 року ОСОБА_3 здійснено продаж пляшки пива «Перша приватна броварня, свіжий розлив», ємкістю 0.5 літра, 4.5 об., гр. ОСОБА_4, який не досяг 18 років, що є порушенням вимог статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Вказане рішення було отримане ФОП ОСОБА_2 11 червня 2016 року.

Жодних заходів щодо оскарження відповідачем рішення № 000058 про застосування до нього фінансових санкцій ним не вчинялося.

У зв'язку з невиконанням ФОП ОСОБА_2 рішення № 000058 про застосування фінансових санкцій, Тисменицькою ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області йому було надіслано податкову вимогу від 03 серпня 2016 року № 900-17.

Внаслідок несплати ФОП ОСОБА_2 суми заборгованості позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього суми податкового боргу в розмірі 6800 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що винесене Тисменицькою ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області рішення про застосування до ФОП ОСОБА_2 фінансових санкцій є протиправним, а тому такі не підлягають стягненню.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Абзацом 9 частини другої статті 17 цього ж Закону передбачено застосування до суб'єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафу у разі порушення вимог статті 15 цього Закону у розмірі 6800.00 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій врегульований Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 790, до суб'єктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з пунктами 9 - 10 Порядку № 790 рішення про застосування фінансових санкцій складається у трьох примірниках, один з яких залишається в органі, посадова особа якого прийняла це рішення; другий - надсилається у триденний строк після його прийняття суб'єкту господарювання або видається його уповноваженому представникові; третій - надсилається до територіального органу ДФС за місцем реєстрації суб'єкта господарювання для здійснення контролю за надходженням до державного бюджету суми сплаченого штрафу у разі порушення законодавства у сфері виробництва та обігу спирту або за місцем вчинення порушення для здійснення контролю за надходженням до місцевих бюджетів суми сплаченого штрафу в разі порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів.

У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 790 рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено у місячний термін в установленому законодавством порядку.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Відповідно до підпункту 56.17.5. пункту 56.17. статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Відповідно до пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до пункту 59.3. статті 59 Податкового кодексу України Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст вказаних норм та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення фінансових санкцій, застосованих за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість такого стягнення у судовому порядку, встановлення факту їх сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

При цьому, питання правомірності застосування фінансових санкцій не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень, яким такий штраф застосовано, не є предметом позову у даній справі, а отже суд першої інстанції не мав процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Розглядаючи даний спір суд припустився помилки при визначенні предмета доказування та вдався до дослідження обставин щодо правомірності винесення податковим органом рішення про застосування фінансових санкцій.

Натомість нез'ясованими залишилися обставини щодо наявності підстав для звернення з даним позовом та для його задоволення.

Оскільки ФОП ОСОБА_2 не оскаржував рішення про застосування до нього фінансових санкцій, то розмір фінансових санкцій, визначених вказаним рішенням набув статусу податкового боргу, який не був сплачений ним добровільно, а відповідно такий підлягав стягненню в судовому порядку.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини і прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 809/28/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 податковий борг в розмірі 6800 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст судового рішення виготовлено 23 червня 2017 року.