Справа № 803/636/17
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Справа № 803/636/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" (далі - ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ", товариство, позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.02.2017 року №.

Ухвалою суду від 13.06.2017 року допущено заміну неналежного відповідача ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, на належного - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" за листопад 2016 року за результатами якої складено акт перевірки від 17 січня 2017 року №3/28-10-48-06/37821544. У вказаному акті перевірки відповідачем зафіксовано, що в порушення п.192.1 статті 192, статті 198 Податкового кодексу України ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2016 року безпідставно завищено суму податкового кредиту у звязку із не включенням до складу податкового кредиту суми коригування по зареєстрованих розрахунках коригувань на суму ПДВ -71 496,66 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 08 лютого 2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму податкового зобовязання в сумі 71 496,66 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) розмірі 35 748,33 грн.

Позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає його таким, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" самостійно виявивши помилки, що містились у декларації з ПДВ за листопад 2016 року, 20 січня 2017 року подало уточнюючий розрахунок до зазначеної декларації, в якому, зокрема, включило до складу податкового кредиту розрахунки коригування відємних значень по податкових накладних виписаних ТОВ «Готель Менеджмент» на суму ПДВ 38 163,33 грн. та ТОВ «Синтез» на суму ПДВ - 33 333,33 грн. виключивши із складу операції з придбання з податком на додану вартість, які надають право на формування податкового кредиту.

Крім того, що позивачу про існування акту камеральної перевірки від 17.01.2017 року №3/28-10-48-06/37821544 стало відомо лише після подання уточнюючого розрахунку до податкового органу.

Посилаючись на п. 50.2 ст.50 ПК України зазначає, що даною нормою встановлені обмеження на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій виключно під час проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок, водночас, жодних обмежень для подачі таких уточнюючих розрахунків, як під час проведення камеральної перевірки, так і після її проведення, чинне законодавство не містить.

Відтак, ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ", скористалось наданим йому правом та 20.01.2017 року (до прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення) надіслало контролюючому органу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ за період що перевірявся, а тому фіскальний орган повинен був врахувати вказаний уточнюючий розрахунок під час розгляду ним питання про прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Позивач вважає, що у ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС були відсутні правові підстави збільшувати суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 71 496,66 грн. та застосовувати до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 35 748,33 грн., у звязку з чим просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08 лютого 2017 року.

Представник відповідача у письмовому запереченні від 06.06.2017 №5935/17 позовні вимоги не визнав та зазначив, що актом камеральної перевірки від 17 січня 2017 року №3/28-10-48-06/37821544 зафіксовані порушення ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" п.192.1 ст.192 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме, у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2016 року завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на 71 496,66 грн.

З аналізу інформаційних баз даних ДФС було встановлено, що податковий кредит ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" в сумі 71 496,66 грн. сформований на підставі податкових накладних від ТОВ «Готель Менеджмент» та ТОВ «Синтез». Однак, ТОВ «Готель Менеджмент» та ТОВ «Синтез» на підставі розрахунків коригування у звітності за листопад 2016 року було зменшено податкові зобовязання по податкових накладних виписаних на позивача на суму ПДВ 38 163,33 грн. та - 33 333,33 грн. відповідно. Проте, позивачем у додатку №1 до податкової декларації з ПДВ за листопад 2016 року не відображені відповідні розрахунки коригування, у звязку з чим позивачем безпідставно завищено податковий кредит за листопад 2016 року.

За результатами порушень, зафіксованих в акті камеральної перевірки, ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків ДФС винесене податкове повідомлення - рішення № від 08 лютого 2017 року, яким товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 71 496,66 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 35 748,33 грн.

Крім того, відповідач не згідний з твердженням позивача, що про існування акту камеральної перевірки товариству стало відомо лише 20.01.2017 року, оскільки, податковий орган листом від 17.01.2017 року №2612/10/28-10-48-06 направив акт перевірки на адресу ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ", який був отриманий останнім 19.01.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З урахуванням вищенаведеного, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у судове засідання не прибув, однак 19.06.2017 року подав до суду клопотання, у якому просив позовні вимоги задовольнити, а справу розглядати за його відсутності (а.с. 61).

Відповідач у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, хоча відповідно до частини 11 статті 35 КАС України був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини першої статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, та у звязку із надходженням від позивача письмового клопотання про розгляд справи за його відсутності, справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" 20.12.2016 року подано до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2016 року, в якій, зокрема, не включено до складу податкового кредиту зареєстровані розрахунки коригування від 11.11.2016 року №100 на суму ПДВ 38 163,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Готель Менеджмент» та розрахунки коригування від 17.11.2016 року №73 на суму ПДВ 33 333,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Синтез» (а.с.10).

17 січня 2017 року ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" за листопад 2016 року (а.с.7-9).

За результатами камеральної перевірки складено акт від 17 січня 2017 року №3/28-10-48-06/37821544, в якому ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків ДФС зафіксовано, що в порушення п.192.1 ст.192 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2016 до складу податкового кредиту не включено зареєстровані розрахунки коригування від 11.11.2016 року №100 на суму ПДВ 38 163,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Готель Менеджмент» та розрахунки коригування від 17.11.2016 року №73 на суму ПДВ 33 333,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Синтез», чим завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на 71 496,66 грн.

Зазначений акт камеральної перевірки листом від 17.01.2017 року №2612/10/28-10-48-06 надісланий на адресу ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" та вручений позивачу 19.01.2017 року, про що свідчить відмітка на корінці поштового повідомлення про вручення (а.с.42-43).

20 січня 2017 року позивачем до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС поданий уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок у податковій декларації за листопад 2016 року. В уточнюючому розрахунку позивачем зменшено суму податкового кредиту, в тому числі згідно розрахунків коригування від 11.11.2016 року №100 на суму ПДВ 38 163,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Готель Менеджмент» та розрахунків коригування від 17.11.2016 року №73 на суму ПДВ 33 333,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Синтез» (а.с.13-15).

Уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за листопад 2016 року прийнятий державною фіскальною службою 20.01.2017 року, що підтверджується квитанцією №2, наявною в матеріалах адміністративної справи (а.с.17).

ОСОБА_1 управлінням Офісу великих платників податків ДФС 08 лютого 2017 року винесене податкове повідомлення-рішення №, яким товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 71 496,66 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 35 748,33 грн. (а.с. 6)

Аналізуючи спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.198.1 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до ч.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно п.п. 192.1.1. п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України).

Як уже зазначалось судом, ТзОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" 20.12.2016 року до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2016 року, в якій, не включено до складу податкового кредиту зареєстровані розрахунки коригування від 11.11.2016 року №100 на суму ПДВ 38 163,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Готель Менеджмент» та розрахунки коригування від 17.11.2016 року №73 на суму ПДВ 33 333,33 грн. до податкової накладної виписаної ТОВ «Синтез» та відповідно не зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на 71 496,66 грн.

Проте, судом встановлено, що 20.01.2017 року позивачем до ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків ДФС поданий уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок у податковій декларації за листопад 2016 року, в якому позивачем зменшено суму податкового кредиту, в тому числі згідно вищевказаних розрахунків коригування до податкових накладних виписаних ТОВ «Готель Менеджмент» та ТОВ «Синтез» (а.с.13-15). Уточнюючий розрахунок податковий зобовязань товариства був прийнятий контролюючим органом.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України (в редакції чинній на дату подання уточнюючого розрахунку) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Як передбачено п. 50.2 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Таким чином, пункт 50.2 ст.50 ПК України обмежує можливість платника податків подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій після початку проведення контролюючим органом документальної перевірки, але не містить жодних застережень щодо такого обмеження у зв'язку із проведенням камеральної перевірки.

Як було встановлено судом, при поданні податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2016 року, позивач допустив помилки, які призвели до завищення податкового кредиту на суму 71 496,66 грн. Однак, 20 січня 2017 року шляхом подання уточнюючого розрахунку позивачем самостійно виправлено вказану помилку. Тому, станом на момент винесення податкового повідомлення-рішення, а саме 08 лютого 2017 року згадуваного завищення податкового кредиту не існувало.

Оскільки, позивач подав уточнюючий розрахунок, яким виправив порушення, які були виявлені під час камеральної перевірки, то у відповідача на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення були відсутні законні підстави для його прийняття через самостійне виправлення платником податків порушень.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року справа № К/800/26879/15.

Та обставина, що уточнюючий розрахунок до показників податкової декларації подано позивачем після проведення камеральної перевірки не є порушенням податкового законодавства, адже приписами пункту 50.2 статті 50 Податкового кодексу України встановлені лише обмеження на подання уточнюючих розрахунків до поданих раніше податкових декларацій під час проведення документальних планових та позапланових перевірок.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.1 та 75.1.2 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже, з аналізу ст.75 ПК України вбачається, що камеральна перевірка не відноситься до документальних планових та позапланових виїзних перевірок.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у позивача були відсутні обмеження для подання 20.01.2016 року уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку із самостійним виявленням помилок у податковій декларації за листопад 2016 року, тим більше, що такий уточнюючий розрахунок був прийнятий податковим органом.

Отже, відповідачу до винесення податкового повідомлення-рішення від 08.02.2017 року № було достовірно відомо про самостійне зменшення ТОВ «ВОГ Рітейл» податкового кредиту за листопад 2016 року на 71 496,66 грн., однак, зазначені обставини відповідач при винесенні оскаржуваного рішення проігнорував, чим порушив ст.49 та 50 ПК України.

Як визначено в п.50.3 ст.50 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Відповідач своїм правом на проведення позапланової перевірки ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» не скористався. Всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення не зясував. У звязку з чим виніс протиправне податкове повідомлення-рішення від 08 лютого 2017 року №, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 2 частини 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.02.2017 року № прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, не пропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 608,67 грн., сплачений платіжним дорученням № 3994 від 12.05.2017 року (а.с.2).

Керуючись статтями 41, 128, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 08 лютого 2017 року.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судовий збір у розмірі 1 608,67 грн. (одна тисяча шістсот вісім гривень 67 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук

Повний текст постанови виготовлений 26 червня 2017 року.