Справа № 804/16549/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 р. cправа № 804/16549/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «АТК Україна» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 50060006/2015/000072/2 від 12.11.2015 р. та картки відмови № 500060006/2015/00111 від 12.11.2015 р., -

в с т а н о в и в:

28 грудня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «АТК Україна» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00111 від 12.11.2015 року Одеської митниці ДФС, а також визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару № 500060006/2015/000072 від 12.11.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.11.2015 року ТОВ «Торгівельний дім «АТК Україна» звернулося до відповідача з приводу митного оформлення товару з митною вартістю, визначеною за основним методом. Позивач вважає, що ним виконані всі необхідні та достатні дії під час митного оформлення товару, надано митному органу всі визначені Митним кодексом України документи для обґрунтування заявленої митної вартості товару. Відповідно, оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вважає безпідставними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні 23.06.2016 року представники позивача за довіреностями ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Враховуючи відсутність додаткових пояснень та доказів по справі, крім тих, що надані до позовної заяви, а також відсутність клопотань про виклик свідків та проведення с удових експертиз, не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що за результатами проведеної перевірки документів, наданих позивачем під час митного оформлення товарів, встановлено невідповідність в наданих документах та неможливість проведення обчислення формування ціни товару на заявленому рівні згідно наданих документів, у звязку з чим, відповідачем були прийняті оскаржувані рішення. При їх прийнятті посадові особи відповідача діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Посилаючись на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків та проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

23.07.2015 року між WOCHEM INDUSTRY CO., LTD, Китай (продавець) та ТОВ «ТД «АТК Україна» (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № WOCHEMATK/15, за умовами якого продавець продає, а покупець придбає хімічну сировину згідно умов вказаного контракту.

На виконання умов контракту та згідно комерційного інвойсу № WM1508257І від 25.08.2015 р., покупцем придбано товар: силікагель у кількості 22 000 кг, за ціною 655 дол.США/МТ (мішок по 25 кг) на умовах CIF порт ОСОБА_1, Україна, всього на загальну суму 14410 дол.США. Оплата за товар підтверджується платіжними дорученнями від 31.07.2015 року та від 26.10.2015 року.

З метою розмитнення вказаного товару позивачем подано до митного органу митну декларацію № 500060006/2015/010494 від 10.11.2015 р. з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості (за ціною договору). Визначена декларантом митна вартість товару складає 0,665 дол.США/кг.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу для митного оформлення наступні документи: морський транспортний документ ZQMD037480 від 05.10.2015 року; міжнародна автомобільна накладна 2400 від 09.11.2015 року; коносамент ZQMD037480 від 07.09.2015 року; платіжні доручення від 31.07.2015 року та від 26.10.2015 року; інвойс WМ 15082571 від 25.08.2015 року; пакувальний лист б/н від 25.08.2015 року; рахунок-проформа WM1507239S від 23.07.2015 року; навантажувальний документ S0000147 від 04.11.2015 року; зовнішньоекономічний контакт № WOCHEMATK/15 від 23.07.2015 року; сертифікат про походження товару 15С3201С0985/0020R від 07.09.2015 року; сертифікат аналізів б/н від 25.08.2015 року; страховий поліс № ANAJA9924215 від 06.09.2015 року; копія митної декларації країни відправлення 581378468 від 05.09.2015 року.

Пунктом 5 ч. 10 ст. 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни. Що фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Враховуючи, що у поданій позивачем митній декларації містилися посилання на коносамент (який необхідний для перевірки витрат на транспортування), який виданий пізніше, ніж митна декларація країни відправлення, що виключало можливість митного органу перевірити числові значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 МК України, відповідач обґрунтовано дійшов висновку, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості

Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення заявленої митної вартості, чи відомті щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязана надати додаткові документи.

Відповідно до повідомлення Одеської митниці, зазначено про виявлені розбіжності у поданих позивачем документах, а саме: у копії митної декларації країни відправлення 581378468 від 05.09.2015 року є посилання на коносамент від 07.09.2015 р. № ZQMD037480, який видано пізніше, ніж митна декларація. З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 3 ст. 53 МКУ, для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с. 52).

На вказаний запит митного органу, декларантом додатково було надано: прайс-лист виробника, дійсний до 30.11.2015 року; калькуляція вартості товару виробника від 23.07.2015 року; виписка з бухгалтерської документації № 111115/1-МК від 11.11.2015 року.

Стосовно надання висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, декларантом було повідомлено митницю про недоцільність надання таких документів з огляду на час, що необхідний для їх оформлення, що призведе до необґрунтованого затримання митного оформлення товару (а.с. 53-54).

За висновком митниці, додатково надані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, а саме: калькуляція виробника містить інформацію про вартість страхування (22 дол.США), але у страховому полісі вказана сума 500 дол.США.

Крім того, витребувані відповідно до п. 3 ст. 53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості висновки про вартість товару або сировини надані не були.

Враховуючи, що у документах, наданих декларантом разом з митною декларацією від 10.11.2015 р., та у додаткових документах, наданих під час консультацій з митним органом, містились розбіжності та були відсутні всі відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, а також були надані не всі витребувані митним органом документи, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

При цьому, у відповідності до п. 2 ст. 58 МКУ, у випадку, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 ст. 58 МКУ застосовують другорядні методи, зазначені у пункту 2 частини першої статті 57 МКУ.

В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до ст.59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до статей 62,63 МКУ, методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органі доходів та зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Відповідно до п.1 ст. 64 МКУ, у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідового використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) резервним методом.

За результатами аналізу наявної у митного органу інформації встановлено, що по заявленому товару рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим 0,93 дол.США за кг (митна декларація № 100260001/2015/146707 від 14.09.2015 року), ніж заявлено декларантом 0,655 дол.США за кг.

12.11.2015 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000072/2, яким скориговано митну вартість товару силікогель до рівні 0,9300 дол.США/кг. Рішення прийнято з вищезазначених у повідомленні митного органу підстав.

12.11.2015 року відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060006/2015/00111.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом, що в даному випадку склала 44 057,38 грн., шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Згідно з ч. 8 ст. 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант може надати митному органу документи на підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларується.

Частиною 9 ст. 55 МК передбачено, що у разі надання декларантом додаткових документів митний орган розглядає їх і протягом пяти робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої декларантом митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. У випадку ненадання декларантом додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості, після спливу 90-денного строку, встановленого п. 7 ст. 55 МК України, сума фінансової гарантії перераховується до Державного бюджету України.

ТОВ «ТД «АТК Україна» протягом дії гарантійних зобовязань не було надано жодних додаткових документів в обґрунтування заявленої митної вартості, в тому числі й тих, що пропонувалося надати митним органом під час консультацій.

Отже, позивач не скористався наданим йому правом довести митному органу правильність визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору.

Вирішуючи спір щодо правомірності прийнятих митним органом оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначається ст. 53 МКУ.

Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, частиною 5 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, в тому числі, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

З аналізу наданих суду документів судом зясовано, що, дійсно, в наданих митному органу документах містяться наступні розбіжності: у копії митної декларації країни відправлення 581378468 від 05.09.2015 р. є посилання на коносамент від 07.09.2015 року № ZQMD037480 тобто, який видано пізніше, ніж митна декларація; калькуляція виробника містить інформацію про загальну вартість страхування партії товару, що імпортується позивачем (22 дол.США), але у страховому полісі вказана інша сума (500 дол.США).

Надаючи оцінку аргументам сторін в цій частині, суд виходить з того, що наявні у справі документи дійсно містять розбіжності щодо вартості страхування.

Так, у калькуляції вартості від 23.07.2015 р., наданій декларантом, при розрахунку вартості страхування за одиницю товару (якою в даному випадку є мішок силикагелю вагою 25 кг) зазначено - 1 долар США/МТ (за 1 мішок вагою 25 кг). Натомість, при визначенні загальної вартості послуг страхування партії товару, що поставляється на адресу позивача, зазначено 22 долари США. Враховуючи, що в даній партії товару поставлялося всього 880 мішків силикагелю по 25 кг, загальною вагою 22 000 кг, загальна вартість послуг страхування цієї партії товару має становити 880 доларів США (880 мішків *1 долар США за мішок) (а.с. 39).

Окрім того, декларантом не були надані висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За таких обставин, у відповідача, на думку суду, обґрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару із застосуванням методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту, та про не підтвердження наданими документами числового значення складових митної вартості товару.

У відповідності до статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

На повідомлення митного органу про надання додаткових документів, позивачем не були надані запитувані документи.

Згідно із статтею VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або з порівнюваними кількостями, або з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до вищевказаного пункту цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що питання контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, як і визначення методу її обчислення у встановленому законом порядку в разі виникнення обґрунтованого сумніву, відносяться до виключної компетенції митних органів. Тому у суду немає підстав для того, щоб підміняти собою митний орган, визначаючи інший метод обчислення митної вартості. Таку правову позицію сформулював Верховний Суд України в постанові від 17.12.2013 року у справі №21-439а13.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 1 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За результатами контролю співставлення відповідно до ст. 337 МКУ, митним органом встановлено, що рівень заявленої декларантом митної вартості товарів є нижчим за рівень митної вартості товарів, найбільш близьких за своїми характеристиками за вже оформленими митними деклараціями, що визнані митними органами, зокрема, МД № 100260001/2015/146707 від 14.09.2015 р. на рівні 0,9300 дол. США/кг.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, при визначенні митної вартості товару, що імпортується позивачем, неможливо було застосувати методи 2а), 2б), так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, враховуючи положення ст. 59, 60, 61 Митного кодексу України. Методи на основі віднімання 2в) та додавання 2г) вартості (ст. 62, 63 МКУ) неможливо застосувати у звязку із відсутністю обєктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.

У зв'язку з тим, що заявлений декларантом рівень митної вартості менший рівня на товари, митне оформлення яких здійснено та інформація про які була наявна в митниці, та декларантом не було надано вичерпний пакет документів для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом було прийняте рішення про коригування заявленої митної вартості товару, яким скориговано митну вартість товару до рівня 0,9300 дол.США/кг на підставі наявних відомостей із застосуванням резервного методу.

Відповідач у своїх запереченнях навів достатні підтвердження наявності у нього сумніву у дійсності заявленої вартості товару, які позивачем під час розгляду справи не спростовані.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що, приймаючи рішення про відмову у митному оформленні товарів та рішення про коригування митної вартості товарів, Одеська митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та у зв'язку з відсутністю обґрунтованих та законних підстав для застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, відповідачем правомірно було скориговано заявлену декларантом митну вартість товарів із застосуванням резервного методу.

Посилання позивача на те, що згідно МД № 100260001/2015/146707 від 14.09.2015 року здійснено розмитнення товару, який за своїми характеристиками є відмінними від того, що розмитнювався позивачем, суд вважає безпідставним, оскільки, як вже було зазначено вище, декларантом не були надані висновки про якісні та вартісні характеристики імпортованого товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, які б могли підтвердити або спростувати зазначені доводи.

З огляду на сукупність вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «АТК Україна» - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому

провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3