Справа № 522/509/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/509/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до старшого лейтенанта поліції 3 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_3, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до старшого лейтенанта поліції 3 роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2016 року серії ЕАА № 039804, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 25.04.2017 року подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не повним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2016 року серії ЕАА № 039804 не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки не містить посилання на конкретний підпункт ПДР, який порушено позивачем, на технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис, а також на порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Крім цього, апелянт зазначає, що перед прийняттям спірної постанови відповідач не представився, не розяснив права та обовязки і не надав можливості надати заперечення щодо виявленого порушення.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 11.12.2016 року інспектором 3-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП ОСОБА_3 прийнято відносно ОСОБА_2 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАА № 039804, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що 11.12.2016 року о 17:00 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д/н AB 0824 ВК, по Генуезька, 31 в м.Одесі, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з прийнятою постановою по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 оскаржив її до Приморського районного суду м. Одеси.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що факт скоєння позивачем правопорушення мав місце, підтверджується матеріалами справи, а тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною і скасуванню не підлягає.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Підпунктом «в» п.8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, встановлено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; таблички до дорожніх знаків.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху України знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення вимог дорожніх знаків тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За правилами частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, згідно п.4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

В межах розгляду даної справи, адміністративне правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, віднесено до компетенції Національної поліції, протокол в цьому випадку не складається.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В частині 2 Розділу ІІІ Інструкції зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами 1, 2 і 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно частини 8 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частин 1 та 5 Розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на місці, де був припаркований автомобіль позивача Skoda Octavia д/з AB 0824 ВК, знаходиться дубльований знак 3.34 «Зупинку заборонено», що також підтверджується відеозаписом № з нагрудної камери поліцейського DSJX300106_BH0106. Доводи апелянта, що його автомобіль припарковано поза межами дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» спростовуються матеріалами справи.

При зверненні з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що в оскаржуваній ним постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не зазначено конкретного підпункту п.8.4 ПДР, який ним порушено.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки у постанові серії ЕАА № 039804 міститься опис вчиненого порушення, правильно його кваліфіковано та визначено санкцію в межах частини 1 статті 122 КУпАП. Відсутність вказівки на конкретний підпункт підпункту п.8.4 ПДР, на думку колегії суддів, не являється достатньою підставою для скасування спірної постанови відповідача.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на відсутність у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 039804 від 11.12.2016 року інформації щодо порядку її оскарження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірну постанову складено в електронній формі у вигляді стрічки, яку роздруковано за допомогою спеціальних технічних пристроїв, та в ній містяться всі відомості, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 Інструкції № 1395.

Враховуючи приписи наведених вище положень чинного законодавства, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена у даній справі постанова про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає стаття 19 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З системного тлумачення наведених норм, судова колегія вважає, що презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень, встановлена частиною 2 статті 71 КАС України, не позбавляє обов'язку позивачів фізичних та юридичних осіб підтвердити ті обставин, на які вони посилаються для обґрунтування своїх позовних вимог належними доказами.

Згідно частини 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач достатніх беззаперечних та належних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги суду не надав. В той час, як докази, подані відповідачем, спростовують обставини, викладені у позовній заяві.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, що було правильно встановлено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи є тотожними доводам, викладеним у позовній заяві, та не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на докази, факти та мотивування які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко