Справа № 802/846/17-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

14 червня 2017 р. Справа № 802/846/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до голови Іллінецької районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_4,

першого заступника голови Іллінецької райдержадміністрації Вінницької області ОСОБА_2

про визнання відмови протиправною, відшкодування матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заяви ОСОБА_1 до першого заступника голови Іллінецької райдержадміністрації ОСОБА_2, голови Іллінецької районної державної адміністрації ОСОБА_4 про визнання відмови протиправною, відшкодування матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачами незаконно відмовлено йому у наданні фінансової позики у розмірі 100000 грн. для підприємницької діяльності, внаслідок чого завдано йому матеріальну шкоду у розмірі 238000 грн.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні відповідач 1 - ОСОБА_2 проти задоволення даного позову заперечив з підстав, що викладенні у письмових запереченнях.

Представник відповідача 2 також заперечила щодо задоволення даного адміністративного позову.

В судовому засіданні 14.06.2017 року судом поставлено на розгляд питання про заміну неналежного відповідача. У відповідності до ч.1, 3 ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

В судовому засіданні позивач заперечив проти задоволення поставленого на розгляд судом клопотання.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 24.07.2014 року позивач з метою отримання фінансової позики для підприємницької діяльності звернувся до Кабінету Міністрів України. Однак, у наданні відповідної позики йому було відмовлено.

Як зазначає позивач у позові, в подальшому, з метою отримання матеріальної допомоги на лікування, він звернувся до депутатської фракції Політичної партії "УДАР" у ОСОБА_5 України, однак йому знову було відмовлено.

Разом із тим, 31.10.2016 року позивач звернувся із заявою до голови Іллінецької районної державної адміністрації ОСОБА_4, у якій, посилаючись на передбачене ст. ст. 42, 43 Конституції України його право на підприємницьку діяльність, просив вирішити питання про надання йому фінансової позики у розмірі 100000 грн. для придбання мікроавтобуса.

За результатами розгляду даного звернення, листом №06-К-477-2 від 29.11.2016 року за підписом голови Іллінецької районної державної адміністрації ОСОБА_4 позивача повідомлено, що відповідне питання було внесено на розгляд постійної комісії Іллінецької районної ради з питань фінансів, бюджету, соціально - економічного розвитку району та підприємництва. Відповідно до протоколу вищезазначеної комісії від 14.11.2016 року №27 у виділенні коштів відмовлено.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень. Частина 1 пункту 1 статті 17 КАС України передбачає, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Пунктом 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права оскаржувати, зокрема, дії посадових осіб та державних органів, врегульовано в т.ч. Законом України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393). В статті 3 Закону №393 зазначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Стаття 4 Закону №393 визначає перелік рішень дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені. До таких належать рішення, дії (бездіяльність) у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до положень статті 23 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" реалізацію державної політики в галузі соціального забезпечення та соціального захисту соціально незахищених громадян - пенсіонерів, інвалідів, одиноких непрацездатних, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа, одиноких матерів, багатодітних сімей, інших громадян, які внаслідок недостатньої матеріальної забезпеченості потребують допомоги та соціальної підтримки з боку держави віднесено до повноважень місцевих державних адміністрацій.

Згідно із пунктом 46 Регламенту Іллінецької районної ради, затвердженого Розпорядження голови райдержадміністрації від 3 квітня 2012 року №134 (далі - Регламент) райдержадміністрація організовує в установленому порядку розгляд звернень громадян - пропозицій (зауважень), заяв (клопотань), скарг. Організація розгляду звернень громадян, у тому числі, ведення діловодства та проведення особистого прийому громадян, покладається на юридичний сектор апарату райдержадміністрації.

Порушені у зверненнях громадян питання розглядаються головою райдержадміністрації, першим заступником або заступниками голови райдержадміністрації (відповідно до розподілу обов'язків), керівником апарату райдержадміністрації, керівником відповідного структурного підрозділу райдержадміністрації. Відповіді на звернення громадян готують структурні підрозділи райдержадміністрації або її апарату (п. 47 Регламенту).

Як слідує із змісту позовних вимог та викладених у позовній заяві фактичних обставин, предметом оскарження в межах даної адміністративної справи є відмова відповідачів у наданні фінансової позики у розмірі 100000 грн. для придбання мікроавтобуса, що відображена у листі №06-К-477-2 від 29.11.2016 року за підписом голови Іллінецької районної державної адміністрації ОСОБА_4

Вказана відмова, на думку позивача, порушує вимоги ст. ст. 42, 43 Конституції України, проте суд звертає увагу на те, що вказані положення Основного Закону лише передбачають право особи на зайняття підприємницькою діяльністю та право на працю, які оскаржуваною відповіддю суб'єкта владних повноважень обмежені не були.

Крім того, суд вважає, що лист №06-К-477-2 від 29.11.2016 року за своїм змістом не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, і який може бути оскаржено в судовому порядку, оскільки несе суто інформаційний характер та лише містить інформацію про розгляд ініційованого позивачем питання Іллінецькою районною радою та прийняття нею відповідного рішення.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди завданої незаконним рішенням /діями/бездіяльністю органів державної влади за рахунок держави, суд зазначає наступне. За приписами статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Зі змісту цієї норми випливає, що в такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною вимогою такого розгляду є те, щоб така вимога заподіяною (похідною) протиправними рішення, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

А тому щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 238000 грн., суд вважає, що такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав , не наведено достатніх мотивів спричинення йому матеріальної шкоди, не обґрунтовано розміру матеріальної шкоди.

Як зазначалось судом, предметом оскарження в межах даної адміністративної справи є відмова відповідачів у наданні фінансової позики у розмірі 100000 грн. для придбання мікроавтобуса, що відображена у листі №06-К-477-2 від 29.11.2016 року за підписом голови Іллінецької районної державної адміністрації ОСОБА_4

Таким чином, розглядаючи звернення позивача, відповідачі діяли на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження, з метою, з якою такі повноваження надані.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для звернення до суду та обґрунтування заявлених вимог свого належного підтвердження в процесі розгляду справи не знайшли, у зв'язку з чим у задоволені даного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до голови Іллінецької районної державної адміністрації ОСОБА_4, першого заступника голови Іллінецької райдержадміністрації ОСОБА_2А про визнання незаконною відмови у фінансовій позиці для підприємницької діяльності, відшкодування шкоди відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя підпис ОСОБА_6

Копія вірна Суддя:

Секретар: