Справа № 804/10008/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовом Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)» про стягнення податкового боргу,-
Разом з тим, з наданих позивачем документів вбачається, що на виконання Наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016р. №3578/5, про перейменування Державного підприємства «Підприємство Дніпродзержинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№34) у Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)», були внесені відповідні зміни у ЄДР юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Отже, станом на час розгляду справи, вірна назва відповідача - Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)».
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалося, що відповідач має податковий борг, який виник внаслідок несплати у встановлені законом строки сум самостійно задекларованих грошових зобовязань з податку на додану вартість. Крім того, позивачем в порядку приписів ст.129 Податкового кодексу України на суму боргу відповідача було нараховано пеню. Відповідно до вимог ст.59 Податкового кодексу України позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату податкового боргу, однак, останній будь-яких дій на її виконання не вчинив, тому позивач вимушений звернутися до суду.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не зявився, надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволені позовних у повному обсязі.
В обґрунтування поданих заперечень відповідач зазначав, що підприємство не має податкового боргу, оскільки за період з 01.10.2013р. по 30.07.2015р. сплачено податковий борг у сумі 1602971,00грн., проте контролюючим органом вищевказану суму безпідставно зараховано як сплату податкового боргу за минулі роки, а саме: 2011 2012 року. Разом з тим, підстави виникнення податкового боргу за період 2011-2012 роки відповідачу не відомі, оскільки останній сплачував податок на додану вартість в повному обсязі без затримки платежів, що підтверджується платіжними дорученнями до кожної декларації.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи, в розумінні приписів ч.11 ст.35 КАС України, був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Зважаючи на приписи ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)» перебуває на обліку в Дніпродзержинській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як платник податків, в тому числі податку на додану вартість.
Згідно з п.п.16.1.3, п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1-36.3 ст.36 Податкового кодексу України , податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до ст.203 Податкового кодексу України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Згідно з п.57.1. ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податковим боргом відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визнається сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня нарахована на суму такого грошового зобовязання.
Таким чином, позивачем було самостійно задекларовано грошові зобовязання з податку на додану вартість, які є узгодженими в розумінні приписів п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, однак ці зобовязання у строки, визначені вищенаведеними приписами ст.203 Податкового кодексу України, сплачені не були, у звязку із чим у відповідача утворився податковий борг з податку на додану вартість.
Згідно п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При цьому нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
З огляду на вказані приписи закону позивачем було нараховану пеню на суму податкового боргу відповідача з податку на додану вартість, яка на час розгляду справи складає 540045,62грн.
Виходячи з викладеного вище, сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 2142806,62грн.
Щодо доводів відповідача про те, що останнім було сплачено грошові зобовязання з податку на додану вартість за період з 01.10.2013р. по 30.07.2015р., проте суми сплати за цей період контролюючим органом безпідставно зараховано як сплату податкового боргу за минулі роки, а саме: 2011 2012 року, суд зазнає наступне.
Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Вказаною нормою Кодексу визначено обов'язок контролюючого органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, а саме: витягу зі зворотнього боку облікової картки за 2013-2015р., витягу з КОР щодо сплачених сум податкового боргу та нарахування пені за відповідний період, а також витягу з історії недоїмки станом на 23.10.2015р. окремо по пені, у відповідача на початок 2013 року була наявна недоїмка у сумі 1855208,60грн.
Зважаючи на приписи ст.87 ПК України суми які сплачувалися відповідачем у періоді з 01.10.2013р. по 30.07.2015р. були зараховані контролюючим органом для погашення податкового боргу минулих років.
Доказів щодо відсутності вищевказаної заборгованості відповідачем не надано.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.3 ст.59 цього Кодексу податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Приписами п.59.5 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
29.10.2001 р. за №1/36 контролюючим органом було сформовано першу податкову вимогу відносно відповідача, 05.12.2001 р. за №2/154 другу податкову вимогу.
Зазначені вище податкові вимоги були врученні повноважному представнику відповідача, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
На момент звернення позивача до суду податковий борг відповідача непогашений і не списаний.
Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п.95.3 цієї статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем субєктом владних повноважень, було доведено правомірність своїх вимог щодо стягнення з відповідача наявної у нього заборгованості по узгодженим грошовим зобовязанням за рахунок коштів з рахунків у банках, що обслуговують це підприємство, натомість відповідачем не було надано суду доказів сплати податкового боргу у встановлені законодавством строки,а також доказів оскарження податкових повідомлень-рішень, якими були визначені грошові зобовязання з податку на додану вартість.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 160-163, 167, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№34)» про стягнення податкового боргу задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу, з урахуванням приписів ч. 8 ст. 183-2 цього Кодексу, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровській окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1