Справа № 806/2493/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" червня 2017 р. Справа № 806/2493/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача ОСОБА_3 (брав участь в судовому засіданні 14.06.2017), представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" лютого 2017 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Коростишівгаз" ( далі - ПАТ "Коростишівгаз") звернулося в суд з адміністративним позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області ( далі - Житомирська ОДПІ) в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невідображення в інтегрованій картці обліку позивача фактів сплати податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015року в сумі 72574,00грн. та сплати єдиного внеску в сумі 115100,00грн.;

- зобов'язати відобразити в інтегрованій картці обліку позивача сплату податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015року в сумі 72574,00грн. за датою платіжного доручення №53 від 22.09.2015року та сплату єдиного внеску в сумі 115100,00грн. згідно платіжних доручень №67 від 02.10.2015р. на 60000,00грн., №2474 від 02.10.2015р. на 31000,00грн. та №2479 від 13.10.2015р. на 24100,00грн.;

- стягнути з державного бюджету на користь позивача надмірно сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 119076,48грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ю-25931-06 від 05.11.2016р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 30583,38грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.02.2017 в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству "Коростишівгаз" відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Коростишівгаз" звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду заперечила проти доводів апеляційної скарги. Уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що 27.07.2016 року позивач звернувся до податкового органу в особі Коростишівського відділення Житомирської ОДПІ із заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток підприємств у розмірі 119076,48грн.

За результатами розгляду такого звернення листом податкового органу від 01.08.2016 року позивачу було відмовлено в поверненні таких коштів по причині наявності станом на 01.08.2016року податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 76184,99 грн (а.с.13).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що як відмова відповідача у поверненні надміру сплачених коштів з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 119076,48 грн., так і винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 05.11.2016р. № Ю-25931-06 в сумі 30583,38 грн., ґрунтуються на недостовірних даних інтегрованої картки платника.

За приписами статті 43 Податкового кодексу України надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику виключно за відсутності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

З матеріалів справи убачається, що в даних інтегрованої картки платника (ІКП) - ПАТ "Коростишівгаз" не враховано факти сплати податку на додану вартість в сумі:

- 72574 грн. за платіжним дорученням від 22.09.2015р. №53, хоча судовими рішеннями по справах № 806/5229/15 та № 806/68/16 підтверджується сплата позивачем ПДВ за серпень 2015 року в сумі 72574 грн.;

- 73000 грн. за платіжним дорученням від 02.10.2015р. №2476.

Судовими рішеннями по справах № 806/5229/15 та № 806/68/16, що набрали законної сили, підтверджується сплата позивачем ПДВ за серпень 2015 року в сумі 72574 грн.., крім того, платіжним дорученням від 02.10.2015р. №2476 підтверджується сплата позивачем ПДВ додатково в сумі 73000 грн., які не зараховані до бюджету по вині банківської установи.

Згідно з постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016р. №806/5229/15 саме на підставі встановленого факту сплати податку в сумі 72574 грн. було скасовано податкову вимогу від 12.11.2015р. №60-23 про стягнення боргу із ПДВ в сумі 72574 грн.

Цією ж постановою скасовано рішення № від 07.11.2015 р. про застосування штрафних санкцій в сумі 7238,31 грн. та нарахування пені в сумі 99,42 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за вересень 2015 року. Судом установлено, що визначений позивачем до сплати за вересень 2015 року єдиний внесок в сумі 79962,01 грн. був сплачений авансовими платежами через Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" згідно платіжних доручень № 67 від 02.10.2015 р. на суму 60 000,00 грн., №2474 від 02.10.2015 р. на суму платежу 31000,00 грн.; № 2479 від 13.10.2015 р. на суму 24100,00 грн.. Тобто судом встановлено фактичну сплату в сумі 115100 грн. при задекларованих 79962,01 грн..

Крім того, обставини щодо своєчасності виконання позивачем зобов'язання зі сплати задекларованого податку на додану вартість за серпень 2015 року в сумі 72574,00 грн. також були предметом дослідження в справі № 806/68/16. За результатами розгляду позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Суд першої інстанції не врахував доводи позивача про підтвердження факту сплати податків до бюджету судовими рішеннями по справах №806/5229/15 та № 806/68/16 з посиланням на те, що цими судовими рішеннями не встановлено факт сплати позивачем податків до бюджету.

Такий висновок спростовується змістом мотивувальної частини судових рішень по справах №806/5229/15 та № 806/68/16, адже саме на підставі встановленого факту сплати податків до бюджету судами були визнані протиправними та скасовані вимоги про сплату боргу, рішенння про нарахування штрафів та пені.

Відповідно до приписів ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність вини банку у неперерахуванні податків до бюджету не звільняє платника податків від обовязку зі сплати такого податку та не покладає обовязок зі сплати такого податку на банківську установу.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими та суперечать приписам п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно із п. 129.6 ст. 129 ПК України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку. Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Наведені законодавчі норми свідчать про те, що якщо несплата податків до бюджетів відбулась з вини банків, то саме такі банки сплачують пеню, штрафні санкції, а також несуть іншу відповідальність за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету.

За наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового зобов'язання слід визнати виконаним незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що після встановлення вини банку, згідно вимог п. 129.6 та п. 129.7 ст. 129 ПК України, фіскальний орган має нараховувати пеню, штрафні санкції та предявляти вимоги про стягнення податкового боргу не для позивача, а для банку.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положеннями п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в . Україні» передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Проведення самого переказу грошей в силу положень п. 1.29 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система. Пунктом 30.1 ст. 30 зазначеного Закону передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Згідно з п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

Перекладення на позивача, замість банку, обовязку по сплаті податків прямо суперечить п. 129.6 ст. 129 ПК України, адже згідно цієї норми за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду відповідальність покладається на банк, а платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Невідображення відповідачем в інтегрованій картці платника встановлених судом фактичних обставин щодо сплати податку на додану вартість та єдиного внеску призвели до викривлення інформації про стан розрахунків позивача із бюджетом, створили формальні передумови для відмови у поверненні переплати податку на прибуток в сумі 119076,48 грн. та прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2016р. № Ю-25931-06 з єдиного внеску станом на 31.10.2016р. в сумі 30583,38 грн.

Тобто, картка облікового рахунку, це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.1.2016 року (справа № К/800/22508/16).

Судом не враховано, що згідно п.п. 17.1.8. ст.17 ПК України платник податків має право вимагати від контролюючих органів проведення перевірки відомостей та фактів, що можуть свідчити на користь платника податків.

Відповідно п.21.1.2 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій.

А згідно п.п. 19-1. 1.2. ст. 19-1 ПК України визначено функції контролюючих органів, до яких віднесено і контроль за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що незважаючи на встановлені обставини за судовими рішеннями по справах №806/5229/15 та № 806/68/16, які набрали законної сили, відповідач в порушення п.п. 19-1.1.2. ст.. 19-1 ПК України не вніс змін до інтегрованої картки платника податків та помилково уважає несплаченими зобовязання по податку на додану вартість та єдиному внеску при фактичній його сплаті позивачем.

Твердження відповідача про неможливість внесення до ІКП іншої інформації про сплату коштів до бюджету, окрім фактичного зарахування податків на казначейські рахунки є помилковим.

Внесення коригувань прямо передбачена діючим Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 07.04.2016 N422, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за N 751/28881).

Пунктом 5 розділу І цього Порядку встановлено:

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов'язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

У разі встановлення, що перекручення (викривлення) показників допущене у результаті умисних дій працівників органів ДФС, такі працівники притягуються до відповідальності у встановленому законодавством порядку.

Згідно пункту 1 розділу 4 Порядку працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації.

Невнесення до інформаційних систем результатів судового оскарження і стало причиною наявності податкового боргу.

Невідображення відповідачем в інтегрованій картці платника встановлених судами по справах №806/5229/15 та № 806/68/16 фактичних обставин щодо сплати податку призвели до викривлення інформації про стан розрахунків позивача із бюджетом, створили передумови для відмови у поверненні переплати податку на прибуток в сумі 119076,48 грн. та прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.11.2016р. № Ю-25931-06 з єдиного внеску станом на 31.1 2 16р. в сумі 30583,38 грн.

Позовна вимога в частині визнання протиправною і скасування вимоги №Ю-25931-06 від 05.11.2016 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 30583,3 грн.є похідною і тому також підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів уважає, що позовна вимога про стягнення з державного бюджету на користь позивача надмірно сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 119076,48 грн. задоволенню не підлягає.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182.

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).( п. 2 Порядку).

Згідно з п.5 вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Таким чином, колегія суддів на вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з державного бюджету на користь позивача надмірно сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 119076,48 грн., оскільки така вимога заявлена передчасно.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та є безумовною для скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" лютого 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо невідображення в інтегрованій картці обліку Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" фактів сплати податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015 року в сумі 72574, 00 грн. та сплати єдиного внеску в сумі 115100, 00 грн.

Зобов'язати Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області відобразити в інтегрованій картці обліку Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" сплату податку на додану вартість згідно декларації за серпень 2015 року в сумі 72574,00 грн. за датою платіжного доручення №53 від 22.09.2015 року та сплату єдиного внеску всумі 115100,00 грн. згідно платіжних доручень №67 від 02.10.2015 року на 60000,00грн., №2474 від 02.10.2015 року на 31000,00 грн.та № 2479 від 13.10.2015 року на 24100,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу №Ю-25931-06 від 05.11.2016 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 30583,3 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" 8681,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "23" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне акціонерне товариство "Коростишівгаз" вул.Більшовицька,55,м.Коростишів,Житомирська область,12501

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,