Справа № 814/1615/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1615/16

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 серпня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати незаконними та скасувати:

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області про застосування фінансових санкцій № 000085/12-40 від 20.07.2016,

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області про анулювання ліцензії відповідно до протоколу № 35 від 25.07.2016 року з терміном дії з 09.06.2016 року до 09.06.2017 року, яка була видана ФОП ОСОБА_2 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

В обґрунтування позову ФОП ОСОБА_2 зазначила, що перевірка проведена з порушенням законодавства, а оскаржувані рішення прийняті за відсутності факту порушень нею вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що оскаржуване рішення прийняте на підставі акту перевірки є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити її позовні вимоги.

В звязку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована з 05.05.2016 року, як фізична особа-підприємець.

06 червня 2016 року позивач отримала ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, яка дійсна з 09 червня 2016 року по 08 червня 2017 року.

29 червня 2016 року посадовими особами Головного управління ДФС у Миколаївській області, на підставі вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті ПК України, згідно наказу від 22.06.2016 року №423 та направлення на проведення фактичної перевірки №533/14-29-03-01-24 та 534/14-29-03-01-24 від 22.06.2016 року, з метою контролю за дотриманням позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, транспортування та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача торгівельного обєкту, розташованого за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, пр-т Курортний, 23/2.

За результатами перевірки складено акт № 121/14-29-40-12/НОМЕР_1 від 29.06.2016 року, яким встановлений факт реалізації горілки Хортиця 100 гр. по ціні 18,00 грн. в невизначеному для цього місці торгівлі (на літньому майданчику), чим порушено вимоги ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР.

20 липня 2016 року на підставі акту ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято рішення за №000065/12-40, яким відповідно до приписів статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 6800 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що літній майданчик, де здійснювала свою підприємницьку діяльність позивач, не є місцем торгівлі алкогольними напоями, відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, а тому до ФОП ОСОБА_2 обґрунтовано застосовані штрафні санкції.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - Закон № 481/95).

Частиною 1 ст.17 цього Закону визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом сирцем виноградним, спиртом сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з п.11 ст.153 цього Закону забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до абз.9 ч.2 ст.17 Закону № 481/95 до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкція у вигляді штрафу у разі порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень.

Відповідно до ст.1 Закону № 481/95 місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач орендувала приміщення магазину у кафе за адресою Березанський район, курортна зона Коблево, пр.-т Курортний № 23/2, загальною площею 30 м.кв., що підтверджується договором оренди від 01.05.2016 № 02/05 (а.с.18).

Під час судового засідання в суді першої інстанції позивачем надана копію технічного паспорту готельного комплексу, з якого вбачається, що приміщення, надане ФОП ОСОБА_2 в оренду, є складовою частиною цього комплексу. Відповідно до технічного паспорту в приміщенні кафе передбачена барна стійка, яка має на схематичному зображенні комплексу позначення літерою «Б» (а.с.73-83).

Судова колегія враховує доводи апелянта, що місцем здійснення продажу алкогольних напоїв є барна стійка літ. "Б", яка обмежує приміщення кафе за адресою Березанський район, курортна зона Коблево, пр.-т Курортний № 23/2 (а.с.74зв.), тобто місце, яке визначено ліцензією (а.с.26). Обставини продажу позивачем алкогольних напоїв з барної стійки підтвердив в ході розгляду справи судом першої інстанції і свідок ОСОБА_3 - працівник податкового органу, що здійснював перевірку.

Головним управлінням ДФС у Миколаївській області не спростований зазначений довід позивача, а відтак не доведено, що позивач здійснювала свою підприємницьку діяльність в невизначеному для цього місці. Доводи податкового органу, що барна стійка розташована на вулиці, не може вважатися торгівельним приміщенням, спростовується даними технічного паспорту, з якого вбачається, що барна стійка є часткою приміщення кафе, яке орендує позивач, та межує з вулицею. Невідповідність, на думку податкового органу, приміщення кафе санітарно-гігієнічним, пожежним та іншим нормам не доводить обставин продажу алкогольних напоїв у невизначеному місці торгівлі.

Судова колегія зазначає, що позивач на час проведення перевірки мала ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та електронний контрольно-касовий апарат, який є додатком до ліцензії, а отже відповідно до ст.15 Закону № 481/95 мала всі законні підстави на роздрібну торгівлю алкогольними напоями в орендованому для цього кафе, в т.ч. з барної стійки.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що доводи відповідача щодо здійснення ФОП ОСОБА_2 роздрібної торгівлі в неустановленому для цього місці є необґрунтованими, а тому і рішення про застосування фінансових санкцій є протиправним.

Частиною 9 ст.15 Закону № 481/95 визначено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження через, зокрема, порушення вимог статті 153 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях.

Враховуючи, що позивачем не порушені вимоги ст. 153 Закону № 481/95 то і прийняття рішення про анулювання ліцензії є протиправним.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи та не врахував надані позивачем документи, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення про відсутність підстав для задоволення позову.

Оцінюючи позовні вимоги як законні та обґрунтовані, судова колегія зазначає про наявність підстав для закриття провадження по справі.

Так, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що 02 березня 2017 року до нього внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 (НОМЕР_1).

За змістом ст.48 КАС України адміністративна процесуальна правоздатність визнається за підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частина 5 ст.111 ЦК України встановлює, що юридична особа є ліквідованою з дня внесення до ЄДР запису про її припинення. Аналогічні положення містить ч.3 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємств».

Згідно з п.5 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Враховуючи, що колегія суду прийшла до висновку про прийняття судом першої інстанції незаконного судового рішення, відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про закриття провадження по справі з підстав, встановлених ч.1 ст.157 цього Кодексу, а саме з припиненням діяльності (ліквідацією) ФОП ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 195,196,198,203,205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року скасувати та прийняти ухвалу, якою закрити провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування рішень.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян