Справа № 820/9386/15
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Київ К/800/51086/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікова О.В.

Голяшкін О.В.

Смокович М.І.

розглянувши у попередньому розгляді адміністративну справу за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі №820/9386/15 за позовом ОСОБА_5 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича включити ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінський Валерій Іванович звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 27 листопада 2014 року між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством "Златобанк" було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №074703.

Відповідно до умов зазначеного договору, а саме до п.2.1, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1. Сума вкладу дорівнює 165000,00грн.

27 листопада 2014 року грошові кошти в сумі 165000,00грн. були внесені позивачем шляхом перерахування з поточного рахунку ОСОБА_5, що підтверджується платіжним дорученням №464605 від 27 листопада 2014 року.

Згідно з п.2.5 договору №074703 від 27 листопада 2014 року було установлено строк розміщення вкладу - до 26.12.2014 року.

Позивачем було подано заяву до ПАТ "Златобанк" про повернення вкладу.

На виконання вимог, які містяться в договорі банківського вкладу, позивачу було виплачено 5000,00грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №841459 від 29 грудня 2014 року та №52767 від 6 січня 2015 року.

Також позивачу було виплачено проценти за договором банківського вкладу у сумі 1829,00грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №841361.

12 січня 2015 року ОСОБА_5 подала до ПАТ "Златобанк" анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції на укладення договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу №014/00055/12.01.2015.

На підставі постанови Національного банку України від 13 лютого 2015 року №105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" 14 лютого 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 13 лютого 2015 року №30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк" згідно з яким з 14 лютого 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Златобанк".

Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Златобанк".

Залишки коштів на рахунках позивача в АТ "Златобанк" відповідно до договору банківського вкладу №074701 від 27 листопада 2014 року складають 100000,00грн., до анкети-заяви про акцепт №014/00053/12.01.2015 - у сумі 19769,62грн.

21 квітня 2015 року позивач звернулася до відділення банку, проте останній було надано інформацію про відсутність відомостей щодо ОСОБА_5.

24 квітня 2015 року ОСОБА_5 надіслала звернення до уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Златобанк" Славінському В.І. з проханням пояснити причини відсутності даних позивача у реєстрах вкладників.

25 травня 2015 року позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АБ "Златобанк" з заявою щодо відсутності даних у реєстрі вкладників та про включення даних до реєстру вкладників.

Листом від 27 травня 2015 року відповідач повідомив ОСОБА_5, що її не включено до зазначеного реєстру, оскільки протягом дії тимчасової адміністрації уповноваженою особою Фонду проводиться перевірка, з метою неправомірного отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведена наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність відповідача суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.

З цього приводу колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками. Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року N 4452-УІ.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно із частинами першої, другою статті 26 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За змістом ч.1 ст.35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону N 4452-УІ, уповноважена особа фонду - працівник Фонду, який від імені фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ч. 2. ст. 38 Закону N 4452-УІ, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження

тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Абзацом 2 ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Судами встановлено, що на виконання Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 14 від 09.08.2012, а також, відповідно до п. 6 ч.2 ст. 37, п. п. 2, 3, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та висновків комісії з визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів), з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, враховуючи рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (виписка з протоколу засідання виконавчої дирекцію № 237/14 від 18.11.2014) Наказом Уповноваженої особи Фонду №165/1 від 9 квітня 2015 року визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку (Додаток №1 і Додаток №2), який додається до цього наказу, зокрема, Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 074703 (Договір банківського вкладу).

При цьому, як встановлено судами, в наказі відсутнє відповідне обґрунтування та мотивування його прийняття, тобто з копій наказів від 08.04.2015року № 164/1, від 09.04.2015 № 165/1 та додатків до них неможливо достовірно встановити, з яких саме підстав виходив відповідач, вважаючи, що правочин, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_5, є нікчемними.

Судами також встановлено, що на момент укладання спірної Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) №074703 від 27.11.2014 року не діяло жодних обмежень щодо здійснення банківських операцій, в т.ч. щодо переказу грошових коштів з рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, відкритих у Банку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи правомірність прийнятих Уповноваженою особою наказу та розпорядження, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

За змістом ч. 3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України: здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Із вищезазначеного слідує, що Уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час слід зазначити, що таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що обставин, які б беззаперечно свідчили про наявність причинно-наслідкового зв'язку між вчиненим правочином та настанням негативних для банку наслідків, що являються підставами для визнання такого правочину нікчемним, по справі не встановлено, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення відповідача про визнання нікчемним договору банківського вкладу позивача та застосування відповідних наслідків є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Златобанк» та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивача у наведений перелік як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича - відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: