Справа № 760/16858/16-а
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-а/760/190/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Коробенка С.В.
при секретарі Семененко А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що проходила військову службу в Збройних Силах України і звільнена в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2002 року №66 за віком та виключена названим наказом зі списків особового складу військової частини з 03 квітня 2002 року.

Позивач вказує, що 15.03.2002 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 їй було встановлено третю групу інвалідності з 26.02.2002 безстроково, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження мною військової служби.

24 квітня 2002 року Позивачу, як вона вказує, було виплачене страхове відшкодування з обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства оборони України в сумі 3200 грн. у зв`язку із втратою працездатності по страховому випадку 08.02.2002 року.

В подальшому, як стверджує Позивач, 31 липня 2012 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 їй було встановлено другу групу інвалідності з 31.07.2012 року довічно, яка настала внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби.

У зв`язку з цим, як вказує Позивач, в неї виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до чинних ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 03.11.2006 р. N328-V в Порядку встановленому постановою кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 у розмірі 24 місячного кошового забезпечення за останньою посадою на день встановлення інвалідності.

Позивач вказує, що 27 травня 2016 року нею через Житомирський обласний військовий комісаріат було подано заяву до Міністерства оборони України про призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби, проте рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 року, затвердженим Міністром оборони України, в призначенні Позивачу одноразової грошової допомоги було відмовлено з посиланням на те, що на день встановлення інвалідності в 2002 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а тому начебто Позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їй вищої другої групи з 31.07.2012 року.

ОСОБА_1 вважає таку відмову Відповідача неправомірною у зв`язку з чим просить задовольнити позов, визнавши відмову Відповідача у призначенні та виплаті допомоги протиправною та зобов`язавши його нарахувати та виплатити їй таку допомогу.

Ухвалою суду від 06.10.2016 в справі було відкрито скорочене провадження.

Ухвалою від 26 січня 2017 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

З письмових заперечень представника Міністерства оборони України, а також Житомирського обласного військового комісаріату вбачається, що проти задоволення позову вони заперечують посилаючись на те, що Позивач не має права на отримання грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінетом Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499. На підставі викладеного просив у задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник Міністерства оборони України проти позову заперечувала.

Позивач подала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу в Збройних Силах України і звільнена в запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2002 №66 за віком та виключена зі списків особового складу військової частини з 03.04.2002.

Відповідно до наданої Позивачем довідки до акту огляду МСЕК серії МСЕ №078394 від 15.03.2002 року за результатами первинного огляду їй було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок хвороби, пов`язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження військової служби. (а.с. 15)
Редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла на момент встановлення Позивачу ІІІ групи інвалідності, передбачала державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488.
Право Позивача на отримання компенсаційної виплати, пов`язаної з настанням інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, якою на той час була страхова виплата, виникло у Позивача саме в момент первинного встановлення їй ІІІ групи інвалідності. Зазначене право, як вбачається з матеріалів справи, було нею реалізоване, і 24 квітня 2002 року отримала страхову виплату від НАСК «Оранта» в розмірі 3200 гривень у зв`язку з втратою працездатності (40%). (а.с. 20)
Виплата військовослужбовцям страхового відшкодування здійснювалась до прийняття змін в статтю 16 Закону, в новій редакції якої з 01 січня 2007 року вперше впроваджено виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців та інших осіб.
На виконання зазначених положень закону була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Згідно з п.2 зазначеного Порядку у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
При цьому, на відміну від Постанови КМ України від 25.11.2013р. №975, якою право на отримання допомоги в більшому розмірі обмежувалось лише дворічним строком після первинного встановлення інвалідності, Порядок №499 такого обмеження не містить.

Згідно з довідкою МСЕК №239761 від 31.07.2012 року ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження нею військової служби. (а.с. 16)

Відтак, 31 липня 2012 року Позивач набула право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі Порядку №499 в розмірі 24-місячного грошового забезпечення, а тому суд вважає необгрунтованим посилання Відповідача на відсутність у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги згідно з Порядком №499 (з урахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог Позивача про визнання протиправною відмови Міністерства оборони України у призначенні їй одноразової грошової допомоги у розмірі 24-місячного грошового забезпечення.

Що стосується вимоги Позивача про зобов`язання Міністерства оборони України суми призначити їй таку допомогу, то суд виходить з наступного.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження Відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що підставою для виплати одноразової допомоги в разі інвалідності є відповідне рішення Міністерства оборони України, і підстави для стягнення такої суми за відсутності відповідного рішення немає.

Відповідно до вимог частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 11 цього Кодексу, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав Позивача, зобов`язати Відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням нею військової служби, відповідно до Порядку №499.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтями 9, 16, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статтями 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Позов задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день встановлення їй інвалідності.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням нею військової служби, у розмірі 24-місячного грошового забезпечення на день встановлення їй інвалідності згідно з Постановою Кабінету міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя