Справа № 802/503/17-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/503/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

20 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та за обставин викладених в ній просила суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 24.04.2010 р. Господарським судом Вінницької області прийнято рішення у справі № 5/34-09, яким стягнуто з ВАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" 4391449,70 грн. боргу, 1085099,06 грн. інфляційних витрат, 281915,47 грн. - 3% річних, 17816,02 грн., судового збору, 82,44 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист - наказ, який направлено до державної виконавчої служби на виконання та 06.09.2010 р. за ним відкрито виконавче провадження про що винесено постанову ВП № 21189414.

11 червня 2014 р. постановою Вищого господарського суду України прийнято рішення про розстрочку виконання рішення господарського суду Вінницької області від 27.04.2010 р. у справі № 5/34-09 на п'ять років зі сплати боргу рівними частинами протягом лютого 2014 р.- грудня 2018 р. щомісячно у сумі 74759,68 грн. та 74759,76 грн. до 31.01.2019 р.

Протягом 2014-2016 років щомісячно товариство повідомляло виконавчу службу про проведення розрахунків з боржником та надавало відповідні копії платіжних документів.

16.03.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 337440,40 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване рішення винесено за відсутності підстав на це, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення оскажуваної постанови) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби та стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стгнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, відповідно до вищезазначених правових норм, виконавчий збір справляється органами державної виконавчої служби саме за примусове виконання рішень.

Суд звертає увагу, що позивач достроково погасив суму боргу, що підтверджується копіями платіжних доружень, які надали сторони в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В свою чергу, заходи примусового виконання рішень перелічені у статті 10 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини першої якої такими заходами є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У досліджуваній ситуації вимогою виконавчого документу є стягнення з боржника певної суми коштів.

Отже, вказана норма встановлює перелік дій, які державний виконавець вчиняє при примусовому виконанні рішення про стягнення коштів.

Однак, в нашому випадку жодних перелічених вище заходів державний виконавець не вчиняв. Погашення суми заборгованості відбулось в добровільному порядку з дотриманням графіку погашення, затвердженого рішенням суду.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати.

Отже, виконавчий збір стягується у відповідному відсотку саме від стягнутої або повернутої суми і таке стягнення або повернення здійснюється у примусовому порядку. ОСОБА_4 того, виконавчий збір стягується із суми по якій сплинув строк сплати у разі її розстрочки.

Однак в даному випадку, строк сплати боргу на момент його погашення не сплинув.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_4