Справа № 804/1615/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 р. справа № 804/1615/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Іваненко Н.С.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2015 р., -

в с т а н о в и в:

21 березня 2016 року Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 30.10.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 34 469,46 грн., в тому числі 27 575,57 грн. - за основним платежем, 6 893,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві та додаткових поясненнях зазначив, що не погоджується з податковим повідомленням-рішенням відповідача, винесеним за результатами планової перевірки, оформленої актом № 1421/04-07-22-01/05472525 від 19.10.2015 р., оскільки вважає, що його господарська діяльність була спрямована на реальне настання наслідків по роботах з демонтажу трубопроводів магістральної теплотраси від котельної по вул. К. Лібкнехта, 169 в м. Нікополі, виконаних ПП «Крон» у червні 2015 року. Позивач зазначив, що роботи по демонтажу труб повинні були виконуватись на висоті 3-4,5м, у звязку з чим, НКП «Нікопольтеплоенерго» власними силами не мало можливості виконати роботи такої складності, тому залучило підрядника, який мав необхідні дозвільні документи на виконання висотних робіт. Витрати, повязані із здійсненням даної господарської операції, на думку позивача, підтверджені в повному обсязі первинними документами, що були надані податковому органу під час проведення перевірки, а також разом із запереченням на акт перевірки в порядку адміністративного оскарження. Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача, яким йому збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 34 469,46 грн.

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_2 надані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку НКП «Нікопольтеплоенерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні господарських відносин з ПП «Крон» у червні 2015 р., та подальшого використання в своїй діяльності отриманих товарів (робіт, послуг) у фактичних періодах їх здійснення. Перевіркою документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ПП «Крон», а їх вид, обсяг, розрахунки у перевіряємому періоді не спричиняють реального настання правових наслідків. Зазначені висновки зроблені, крім іншого, на підставі аналізу бази даних податкового органу, яким не підтверджено наявність у контрагента ПП «Крон» основних засобів та ресурсів для здійснення означеної господарської діяльності. Водночас, перевіркою встановлено, що позивач самостійно має необхідні умови, основні фонди та дозволи на проведення демонтажних робіт теплових магістралей, оскільки здійснює їх обслуговування та поточний ремонт. На підтвердження цього, представник відповідача посилається на залучення працівників позивача для проведення зазначених робіт, а також задіяння автотранспорту, який знаходиться на його балансі. У зв'язку з чим, податковим органом зроблено висновок про отримання позивачем від ПП «Крон» у червні 2015 року лише паперових носіїв за формою первинних документів, в яких наведені відомості стосовно господарських операцій, що не відповідають фактичним обставинам та не можуть бути підставою для відображення їх у податковому обліку позивача. Посилаючись на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 68-70).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та просила позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових поясненнях відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Нікопольське комунальне підприємство «Нікопольтеплоенерго» перебуває на податковому обліку в Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків, в тому числі, податку на додану вартість.

Основним видом діяльності підприємства є ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, постачання пари, гарячої води та кондиційного повітря, що відносяться до ліцензованих видів діяльності та підтверджені відповідними ліцензіями, виданими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (а.с. 9).

Відповідно до дозволу № 1243.13.12 від 15.11.2013 р., виданого територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області, Нікопольському комунальному підприємству «Нікопольтеплоенерго» дозволяється виконувати газонебезпечні роботи (а.с. 86).

Відповідачем на адресу позивача направлено запит від 22.09.2015 р. №11506/10/04-07-22-01 про надання інформації та її документального підтвердження щодо взаємовідносин з контрагентом ПП «Крон» за червень 2015 року (а.с. 98-100).

На вказаний запит, позивач листом №1011 від 30.09.2015 р. повідомив відповідача, що в червні 2015 р. ПП «Крон» на замовлення позивача виконав роботи по демонтажу магістральної теплотраси від котельні по вул. К. Лібнехта, 169 в м. Нікополі, проте, не надав усіх первинних документів щодо цих правовідносин (а.с. 101).

Наказом начальника Нікопольської ОДПІ № 764 від 05.10.2015 р. з підстав, передбачених ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, призначено документальну позапланову виїзну перевірку НКП «Нікопольтеплоенерго» з питань взаємовідносин з ПП «Крон» за червень 2015 року (копію якого отримано позивачем 12.10.2015 р. під особистий підпис), з направленням позивачу повідомлень про перевірку від 05.10.2015 р. №333/22-01 та №334/22-01 (а.с. 102-103, 106-107).

На підставі зазначеного наказу та повідомлень про проведення перевірки, посадовими особами відповідача в період з 06.10.2015 р. по 14.10.2015 р. (враховуючи продовження терміну проведення перевірки на 2 робочих дні згідно наказу № 778 від 09.10.2015 р. (а.с. 104-105) було проведено документальну позапланову виїзну перевірку НКП «Нікопольтеплоенерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні господарських відносин з ПП «Крон» у червні 2015 року, та подальшого використання в своїй діяльності отриманих товарів (робіт, послуг) у фактичних періодах їх здійснення, за результатами якої складено акт № 1421/04-07-22-01/05472525 від 19.10.2015 р. (а.с. 8-16).

Згідно висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем встановлено порушення ст.185, ст.188, п. 198.3 п.198.6 ст. 198 ПКУ, що призвели до заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 27 575,57 грн. за червень 2015 року.

На вказаний акт перевірки позивачем до Нікопольської ОДПІ подані заперечення від 22.10.2015 р., які листом відповідача від 30.10.2015 р. № 14514/10/04-07-22-01 залишено без задоволення (а.с. 19-22).

На підставі висновків, викладених в акті перевірки №1421/04-07-22-01/05472525 від 19.10.2015 р., податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.10.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 34 469,46 грн., в тому числі 27 575,57 грн. - за основним платежем, 6 893,89 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с 17).

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звертався до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та до Державної фіскальної служби України зі скаргами про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.10.2015 р., однак листами № 199/10/04-36-10-07-09 від 16.01.2016 р., № 3289/6/99-91-10-01-04-25 від 16.02.2016 р. позивача повідомлено про залишення скарг без задоволення (а.с. 23-33).

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно ст. 3 цього Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. На вимогу контролюючих або судових органів та своїх контрагентів підприємство, установа зобов'язані за свій рахунок зробити копії таких документів на паперовому носії. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Фізичні та юридичні особи, які беруть участь у здійсненні операцій, пов'язаних з прийомом і видачею грошових коштів, цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна, забезпечуються підприємством, установою, що виконує ці операції, копіями первинних документів про таку операцію. Додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Так, згідно з п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно абз. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що правомірність формування платником податку податкового кредиту визначається фактичним проведенням операцій платником податку зі своїми безпосередніми контрагентами, які оформлені належними документами.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Нікопольської міської ради № 15-60/VI від 27.03.2015 р. Нікопольському комунальному підприємству «Нікопольтеплоенерго» було надано дозвіл на списання з балансу підприємства матеріальних цінностей згідно додатку, в тому числі, теплотраси котельної по вул. К. Лібкнехта, 169 в м. Нікополі (а.с. 83).

Зазначене рішення прийнято на підставі листа НКП «Нікопольтеплоенерго» від 24.02.2015 р., яким міську раду повідомлено про виключення магістральних теплових мереж за вказаною адресою з виробничого та технологічного процесу підприємства та необхідність їх демонтажу та списання (а.с. 141).

Так, наказами по підприємству № 125/1 від 01.10.2014 р. та № 178 від 31.12.2014 р. «Про виведення з виробничого процесу», основні засоби магістральні теплові мережі та мережі теплопостачання від котельні по вул. К. Лібкнехта, 169 в м. Нікополі (інв. № 2031, 2179, 002005) виведені з виробничого процесу (а.с. 139, 140).

Згідно договору підряду № 9 від 21.04.2015 р., укладеного між НКП «Нікопольтеплоенерго» та ПП «Крон», ПП «Крон» взяло на себе зобов'язання з демонтажу магістральної теплотраси від котельні по вул. К. Лібнехта, 169 у м. Нікополі на загальну суму 165 453,42 грн., в тому числі ПДВ 27 575,57 грн. (а.с. 74-76).

ПП «Крон» виписано податкову накладну від 09.06.2015 р. на суму 165 453,42 грн., в тому числі ПДВ 27 575,57 грн. (а.с. 39).

В період з 09 по 19.06.2015 року сума за договором сплачена позивачем в повному обсязі (а.с. 40- 46).

При цьому, суму ПДВ у розмірі 27 575,57 грн. включено позивачем до складу податкового кредиту за червень 2015 р. Натомість, ПП «Крон» у червні 2015 року подано декларацію з нульовими показниками, тобто, зобовязання з ПДВ не задекларовані.

Досліджуючи реальність здійснених за даним договором господарських операцій, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3.2 договору підряду, монтажні роботи повинні виконуватись персоналом та спеціалістами підрядника. Згідно з пп. 4.1.5 договору, при виконанні робіт в межах даного договору підрядник зобовязаний використовувати власні засоби виробництва, необхідні для виконання робіт по договору.

Разом з цим, згідно даних звіту ПП «Крон» про суми нарахованої заробітної плати за 2 квартал 2015 року, у штаті підприємства працювало 2 особи, в тому числі директор ОСОБА_3 За цивільно-правовими договорами було задіяно лише 4 особи (всі з червня 2015 року) (а.с. 121-122).

Натомість, НКП «Нікопольтеплоенерго» в цей же період мало у своєму штаті 290 штатних працівників, та 4 за цивільно-правовими угодами (а.с. 123-133).

За даними податкового обліку, на підприємстві ПП «Крон» також відсутні вантажні та спеціальні транспортні засоби для здійснення господарської діяльності (а.с. 116-117). Також, відсутня інформація щодо придбання відповідних сторонніх послуг з експлуатації основних засобів, що свідчить про відсутність у підприємства необхідних технічних умов для здійснення господарської діяльності. Даними інформаційної системи «Податковий блок» не підтверджено придбання ПП «Крон» протягом січня-травня 2015 року кисню технічного газоподібного та пропану-бутану технічного, який використовувався підрядником згідно розрахунку відомості ресурсів до локального кошторису при демонтажу теплотраси у червні 2015 року.

При цьому, згідно розрахунку відомості ресурсів до локального кошторису, наданого ПП «Крон», при демонтажу теплотраси у червні 2015 року витрати праці робочих зварників, газорізчиків, робітників будівельних та монтажних робіт склали 4 112,44 людино-годин. З урахуванням 8-ми годинного робочого дня та 20 робочих днів, відповідний обсяг робіт могли виконати 26 робітників. Витрати праці робочих, з обслуговуванням машин, склали 9,79 людино-годин. Крім того, в демонтажі теплотраси були задіяні автомобілі бортові та використано кисень технічний газоподібний у кількості 877,674 м3, пропан-бутан технічний у кількості 136,9398 м3.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, саме НКП «Нікопольтеплоенерго» листами від 21.04.2015 р. за вих. № 452 та від 22.04.2015 р. за вих. № 455 зверталося до керівників ТОВ «НКЗ» та КП «Горавтодор», по території яких проходить трубопровід, що демонтується, з проханням забезпечити пропускний режим на їх територію для виконання демонтажу магістральних теплотрас від котельної по вул. К. Лібкнехта, 169 для працівників та автотранспорту (а.с. 142-143).

Зазначені в цих листах працівники є працівниками НКП «Нікопольтеплоенерго», а саме: ОСОБА_4 - майстер дільниці 1/3 НКП «Нікопольтеплоенерго»; ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - слюсарі по обслуговуванню теплотраси НКП «Нікопольтеплоенерго»; ОСОБА_8 - слюсар-ремонтник НКП «Нікопольтеплоенерго»; ОСОБА_9 - начальник теплотраси №1 НКП «Нікопольтеплоенерго»; ОСОБА_10 - тракторист НКП «Нікопольтеплоенерго»; ОСОБА_11 - екскаваторник НКП «Нікопольтеплоенерго»; ОСОБА_12 - кранівник НКП «Нікопольтеплоенерго», водій; ОСОБА_13 - водій «Нікопольтеплоенерго».

Крім того, зазначений у вищенаведених листах автотранспорт також знаходиться на балансі НКП «Нікопольтеплоенерго», а саме: трактор ЮМЗ № 18-205 АА (інв. №001955); автокран ЗИЛ 133 ГЯ №52959 АА (інв. №001947); УАЗ 469 №58652 АЕ (інв. № 001922).

За викладених обставин, суд погоджується з висновками акту перевірки про безпідставність закладених до кошторису витрат ПП «Крон» на заробітну плату та експлуатацію автотранспорту, оскільки і робоча сила, і транспорт, що використовувалися під час виконання демонтажних робіт, належать безпосередньо НКП «Нікопольтеплоенерго».

При цьому, доводи позивача про те, що працівники НКП «Нікопольтеплоенерго» при проведенні вищевказаних демонтажних робіт залучалися лише для виконання допоміжних робіт з позначення обєкту демонтажу та вивезення демонтованих систем теплотрас з території підприємств, оскільки у НКП «Нікопольтеплоенерго» відсутні дозволи на виконання газонебезпечних робіт на висоті вище 1,3 м, суд до уваги не приймає, оскільки дозвіл № 1228.13.12, виданий ПП «Крон» на проведення зварювальних та газополумяних робіт, не містить будь-яких спеціальних умов щодо їх виконання (зокрема, щодо висотних робіт) (а.с.38), при цьому виданий Нікопольському комунальному підприємству «Нікопольтеплоенерго» дозвіл № 1243.13.12 від 15.11.2013 р. також передбачає виконання газонебезпечних робіт (а.с. 86).

З аналізу положень ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці», п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» від 26.10.2011 р. № 1107 вбачається, що отримання спеціального дозволу на здійснення газонебезпечних робіт на висоті більш ніж 1,3 метри законом не передбачено.

Отже, з урахуванням наявності у позивача технічної можливості власними силами виконати роботи з демонтажу теплотраси, наявність для цього на підприємстві основних засобів та робочих ресурсів, а також зважаючи на фактичне використання під час виконання зазначених робіт працівників НКП «Нікопольтеплоенерго» та автотранспорту, за відсутності таких ресурсів та потужностей у ПП «Крон», суд приходить до висновку про обґрунтованість висновку податкового органу щодо безпідставного заниження позивачем зобов'язань з податку на додану вартість на суму 27 575,57 грн. у червні 2015 року за рахунок віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по правочинам, реальність яких не підтверджено.

При прийнятті рішення суд також враховує, що з січня 2015 року магістральні теплові мережі та мережі теплопостачання від котельні по вул. К. Лібкнехта, 169 в м. Нікополі (інв. № 2031, 2179, 002005) виведені з виробничого процесу підприємства. Згідно актів на списання основних засобів, затверджених в лютому 2015 р., мережі теплотраси із зазначеними інвентарними номерами списані (а.с. 149-154). Отже, вони не використовуються у власній господарській діяльності позивача та зняті з обліку як основні засоби, а тому не могли приймати участі у формуванні податкових зобовязань в червні 2015 року.

Крім того, фактично демонтаж мереж теплотраси був проведений у травні 2015 року, що підтверджено актами від 27.05.2015 р., 28.05.2015 р. (а.с. 146, 148). В цьому ж місяці частина ТМЦ, отриманих від демонтажу, була прийнята на склад позивача, а частина списана на металобрухт (а.с. 147, 154, 155). За викладених обставин у їх сукупності, оформлені контрагентом ПП «Крон» документи про виконання цих робіт в червні 2015 року не підтверджують реальності виконання зазначених робіт.

Відповідно, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 30.10.2015 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 34 469,46 грн., в тому числі 27 575,57 грн. - за основним платежем, 6 893,89 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Нікопольського комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 24 листопада 2016 року.

Суддя ОСОБА_14