Справа № 802/479/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 червня 2017 р. Справа № 802/479/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: Шмагалова В.Б.

представників відповідача: Гнатюка М.Г., Кравця В.В., Кузь Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи

до: Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про: визнання перевірки протиправної та скасування її результатів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи з адміністративним позовом до Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання перевірки протиправної та скасування її результатів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 21 лютого 2017 по 24 лютого 2017 року Вінницьким обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову перевірку по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Обласного бюро судово-медичної експертизи. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 24 лютого 2017 року.

Не погоджуючись із діями відповідача та виявленими порушеннями, Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи звернулось до суду з адміністративним позивом в якому просить визнати планову перевірку незаконною, а її наслідки - нікчемними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Разом з тим представник суду пояснив, що Кабінетом Міністрів України 13.08.2014 прийнято постанову №408 "Про запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами". Даною постановою установлено обмеження на проведення перевірок за винятком, перевірок стану підготовки до роботи енергетичних об'єктів суб'єктів електроенергетики та суб'єктів відносин у сфері теплопостачання, які здійснюються шляхом прийняття відповідного розпорядження.

Надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Однак, планова перевірка здійснена відповідачем не відноситься до перевірок стану підготовки до роботи енергетичних об'єктів суб'єктів електроенергетики та суб'єктів відносин у сфері теплопостачання, а також проводилась не на підставі судового рішення та/або у випадку, передбаченого КПК України.

Також, ст. 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що до 31 грудня 2017 року встановлено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, на думку представника позивача, перевірка проведена всупереч положенням Інструкції, затвердженої постановою правління Фонду 29.12.2010 №29.

Водночас, в ході перевірки перевіряючими не взято до уваги той факт, що лікарняні листи за період з 01.07.2013 по 01.01.2014 були знищені, що підтверджується наданими до перевірки доказами, а саме Актами про знищення лікарняних листів. Натомість, в Акті перевірки відображено, що в ході перевірки виявлено призначення та нарахування допомог по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах без листків непрацездатності, чим порушено ч. 3 ст. 50, ч.1 ст 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням". Однак, такі висновки не відповідають дійсності, оскільки всі лікарняні на момент виплати допомоги були в наявності.

Відтак, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що перевірка проведена безпідставно, з порушенням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представники відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що органи Фонду не віднесені до контролюючих органів із адміністрування податків, зборів і платежів, саме для яких і введено обмеження щодо проведення перевірок. Окрім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. №71-VІІІ не обмежуються права і обов'язки органів Фонду на проведення перевірок правильності використання коштів Фонду відповідно до Закону №1105.

В задоволенні адміністративного позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до направлення №45 від 20.02.2017 та на підставі п. 3.2 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої постановою правління Фонду від 29.12.2010 №29, та згідно з наказом Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду від 16 грудня 2016 року №107ОД, з метою дослідження порядку витрачання, повноти і своєчасності повернення страхових коштів, правомірності призначення та виплати матеріального забезпечення застрахованим особам у період з 21.02.2017 по 24.02.2017 проведено планову перевірку Обласного бюро судово-медичної експертизи.

За результатами проведеної перевірки, 24.02.2017 складено акт перевірки по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальника Обласного бюро судово-медичної експертизи.

Під час проведення перевірки відповідачем виявлено порушення п. 7, п. 15 "Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (в редакція до 04.07.2015р), п. 3 "Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", затвердженого Постановою КМ України від 26.09.2001 №1266 (в редакція до 04.07.2015р), ч. 3 ст. 50, ч. 1 ст. 51 ст. 53 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 р. №2240-ІІІ та ч. 3 ст. 30, ст. 33, ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в наслідок чого неправомірно використано кошти Фонду в сумі 74 258,82 грн. та несвоєчасно повернено кошти Фонду в сумі 2033,38 грн.

Позивач, не погоджуючись із висновками викладеними в акті проведеної перевірки від 24.02.2017, оскаржив його в адміністративному порядку до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Вінницького обласного відділення.

За результатами розгляду заперечення Обласного бюро судово-медичної експертизи до акту перевірки по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Вінницька міська Виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишила заперечення без задоволення.

Позивач, не погоджуючись із діями відповідача, звернувся до суду із адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок встановлені Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №29 від 22 грудня 2010 року (далі - Інструкція №29).

Відповідь до п. 1. 3 Інструкції №29, визначено, що перевірки страхувальників здійснюються відповідно до вимог законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, по коштах Фонду в частині правильності їх використання на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форми власності, у суб'єктів малого підприємництва, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції № 29 перевірка - форма документального контролю фінансової діяльності страхувальника в частині дотримання вимог чинного законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; планова перевірка - перевірка, яка передбачена у плані-графіку контрольно-ревізійної роботи органу Фонду.

Пунктом 2.1 Інструкції № 29 встановлено, що перевірки здійснюються посадовими особами органів Фонду за місцезнаходженням страхувальника або в приміщенні органу Фонду за пропозицією страхувальника та за умови надання ним всіх необхідних документів для проведення перевірки.

Органи Фонду здійснюють планові та позапланові перевірки (п. 2.3 Інструкції № 29).

Згідно з наказом Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду від 16 грудня 2016 року №107ОД, на підставі направлення №45 від 20.02.2017, з метою дослідження порядку витрачання, повноти і своєчасності повернення страхових коштів, правомірності призначення та виплати матеріального забезпечення застрахованим особам у період з 21.02.2017 по 24.02.2017 проведено планову перевірку Обласного бюро судово-медичної експертизи.

Дана перевірка оформлена Актом перевірки по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальника Обласного бюро судово-медичної експертизи.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції №29 акт перевірки - документ, який складається в установленому законодавством порядку посадовими особами органу Фонду, що проводили перевірку, фіксує факт її проведення та результати.

Згідно з п.п. 3.13.1 п.3.13 Інструкції № 29 за результатами перевірки складається акт, у якому зазначаються: найменування, поштова адреса органу Фонду, дата складання акта (останній день перевірки), номер і дата направлення та наказу органу Фонду, які є підставою для проведення перевірки, вид перевірки (планова або позапланова), посада, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи органу Фонду, яка здійснила перевірку, період, за який проведено перевірку, повне найменування страхувальника, строк проведення перевірки; довідкові дані, а саме: номер реєстрації та дата взяття страхувальника на облік в органі Фонду, спосіб оподаткування, місцезнаходження страхувальника, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій або реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, номер та серія паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку у паспорті), дані про наявність рахунків у банках та інших фінансових установах, середньооблікова кількість працівників на дату проведення перевірки; інформація про результати попередньої перевірки по коштам Фонду та заходи щодо усунення порушень (за їх наявності); інформація про наявність заборгованості по коштах Фонду, причини виникнення та правомірність її відображення; інформація про надходження страхових коштів, у тому числі від органу Фонду та від сплати часткової вартості за путівки, повноту та своєчасність перерахувань страхових коштів до Фонду; стан виконання вимог законодавства страхувальником у нарахуванні і виплаті матеріального забезпечення, використанні коштів Фонду, а також з інших питань, які перевірялися; порядок ведення бухгалтерського обліку та звітності по коштах Фонду; інформація про стан роботи комісії (уповноваженого) із соціального страхування; результати перевірки.

Акт за своєю правовою природою - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як безпосередньо не спричиняє виникнення зміну чи припинення прав та обов'язків осіб, інтересів яких він стосується.

За наведених вище обставин, суд зазначає, що Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, в рішенні від 24.09.2013 року (справа за позовом ВАТ «Енергопостачальна компанія «Миколаївобленерго» до державної екологічної інспекції в Миколаївській області про визнання дій протиправними). Зокрема, Верховний Суд України дійшов правового висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Водночас, суд звертає увагу, що задокументовані оскаржуваним актом порушення можуть бути підставою для прийняття відповідачем певних рішень. Тому оцінка обставинам, які викладені у акті перевірки (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Щодо посилань позивача на протиправність проведеної перевірки з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 "Про питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", якою органи Фонду віднесено до переліку контролюючих органів, яким надається право на проведення перевірок лише з дозволу Кабінету Міністрів України, то суд зазначає наступне.

Так, враховуючи вимоги Постанови КМУ №408, Виконавчою дирекцією Фонду були надані відповідні рекомендації виконавчим дирекціям відділень Фонду щодо необхідності дотримання обмежень, введених у 2014 році на проведення перевірок.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформуванні загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014р. №77 (далі -Закон №77), яким викладено Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105 (далі - Закон № 1105) у новій редакції.

Пунктом 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 передбачено утворення Фонду соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно із статтею 4 Закону №1105 Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими ведами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Згідно із статтею 10 Закону №1105 Фонд соціального страхування України має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування; порушувати відповідно до законодавства питання про притягнення посадових осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері соціального страхування, вимагати надання інформації про вжиті заходи.

Частиною другою статті 12 Закону №1105 чітко визначено, що на відносини у сфері здійснення контролю за своєчасністю подання та достовірністю поданих роботодавцем відомостей щодо отримання коштів Фонду та дотримання порядку їх використання не поширюється дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 визначено, що до завершення заходів, пов'язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції та їх робочі органи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності діють до затвердження відповідних рішень Фондом соціального, страхування України згідно із пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105.

Таким чином, постанова правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про затвердження Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження» від 22.12.2010 № 29, як така, що не суперечить нормам Закону №1105 в частині встановлення порядку проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, порядку прийняття рішень за результатами перевірок та процедури оскарження рішень за результатами перевірок.

Крім того, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-УІІІ (далі - Закон №76) було визначено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Статтею 41 ПК України органи Фонду не віднесено до контролюючих органів із адміністрування податків, зборів і платежів, саме для яких і введено обмеження щодо проведення перевірок.

Враховуючи вищезазначене, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014, не обмежуються права і обов'язки органів Фонду на проведення перевірок правильності використання коштів Фонду відповідно до Закону №1105.

Окрім того, посилання позивача на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо встановлення мораторію до 31 грудня 2017 року на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів у сфері господарської діяльності, не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на те, що 28.12.2014 законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України в період 2015-2016 роки;

- Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи на період з січня по червень 2015 року, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

На переконання суду норми Закону № 76-VIII, зокрема щодо обмежень у проведеннi перевiрок, є більш загальними та стосуються всiх контролюючих органiв. Тодi як норми Закону №71-VIII, у процитованiй вище частинi, є спецiальними та стосуються контролюючих органiв, що забезпечують формування єдиної державної податкової, державної митної полiтики щодо адмiнiстрування податкiв, зборiв та митних платежiв, оскiльки критерiями визначення перелiку пiдприємств, на якi такi обмеження не поширюються, зокрема, є обсяг доходу за попереднiй календарний рiк, а також певний вид дiяльностi таких пiдприємств (виробництво чи iмпорт пiдакцизних товарiв).

Додатково слід зазначити, що ч. 2 ст. 12 Закону №1105 чітко визначено, що на відносини у сфері здійснення контролю за своєчасністю подання та достовірністю поданих роботодавцем відомостей щодо отримання коштів Фонду та дотримання порядку їх використання не поширюється дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Таким чином, права та обов'язки Фонду на проведення перевірок правильності використання коштів Фонду не обмежуються вказаними вище нормативно-правовими актами, та устанавлюються спеціальним Законом №1105 та Інструкцією №29.

Разом із тим, як свідчить акт перевірки від 24.02.2017 Фондом виявлено порушення законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині порядку використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Так, за період який було здійснено перевірку, зокрема з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. щодо поданих страхувальником до Фонду заяв - розрахунків на загальну суму 70 545,02 грн. встановлено, що призначення та нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах здійснено без листків непрацездатності.

В судовому засіданні відповідач зазначив, що позивач не надав для перевірки робочому органу Фонду листки непрацездатності, які надійшли до установи у другому півріччі 2013 року та були оплачені за рахунок коштів Фонду на загальну суму 70545,02 грн.

Натомість, з пояснень позивача убачається, що листки непрацездатності, які надійшли до установи у другому півріччі 2013 року були знищені у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, а саме три роки, про що встановленого Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 р. №578/5.

Проте, дані пояснення судом оцінюються критично з огляду на те, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, врегульовано Законом №2240 та Законом №1105.

Відповідно до ст. 51 Закону №2240, що в свою чергу відображено і в ст. 31 Закону №1105, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Згідно частини 3 ст. 50 Закону №2240 та частини 3 ст. 30 Закону №1105 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб. Комісія створюється та діє відповідно до Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008 р. №25. Комісія здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Таким чином, нарахування матеріального забезпечення застрахованій особі може бути здійснено тільки після пред'явлення працівником листка непрацездатності.

Відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5 визначено, що не допускається знищення не ревізованих (не охоплених перевіркою) фінансових та бухгалтерських документів. Правилами заборонено вилучати документи для знищення без проведення попередньої експертизи їх цінності.

Відтак, суд погоджується з позицією відповідача, що не можуть бути знищеними листки непрацездатності, якщо вони не охоплені перевіркою органами Фонду соціального страхування України.

Окрім того, пунктом 2.10 цього Переліку вказано, що обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Таким чином, знищення листків непрацездатності, які надійшли до страхувальника в другому півріччі 2013 року і були оплачені за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не перевірені робочим органом Фонду, який профінансував матеріальне забезпечення застрахованих осіб не можуть визнаватись, як підтвердження даних страхувальника щодо сум витрат Фонду.

На переконання суду, хибним є і посилання позивача щодо недотримання відповідачем періодичності планових перевірок.

Так, відповідно до п. 3.2 Інструкції №29, планові перевірки проводяться згідно з планами-графіками органу Фонду. Перевірці підлягають документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка.

За приписами п.п. 3.3.2 Інструкції №29, не рідше одного разу на два роки проводяться перевірки страхувальників з чисельністю працівників від 25 до 249 осіб за наявності витрат по коштах Фонду.

У випадку відсутності порушень по використанню коштів Фонду, що встановлено попередньою перевіркою, наступна планова перевірка такого страхувальника проводиться не раніше ніж через три роки після проведення попередньої перевірки.

Вказана законодавча норма не обмежує відповідача строками проведення перевірки, оскільки в ній не заборонено відділенню фонду проводити перевірку. При цьому, дана норма обумовлює право відповідача на проведення перевірки з вимогою щодо її періодичності, а саме проводити її не раніше ніж через три роки після проведення попередньої перевірки.

Крім того, суд зауважує, що представник позивача підміняє поняття щодо періодичності проведення перевірки із періодом, що підлягає перевірці, як то передбачено п. 3.2 Інструкції №29.

Разом з тим, з обставин справи слідує та не заперечується представником позивача у судовому засіданні, що позивач добровільно допустив перевіряючих Виконавчої дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до перевірки.

За наведених вище обставин, враховуючи, що попередня перевірка відповідачем проведена 02.08.2013 за період з 01.07.2011 по 30.06.2013, відповідач, виходячи із приписів п. 3.2 Інструкції №29, мав право провести перевірку у 2017 році за звітні періоди попередніх років, за які не здійснювалась перевірка, а саме за період з 01.07.2013 по 31.12.2016.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна