Справа № 810/141/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року № 810/141/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулась Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 34000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача податкового боргу у сумі 34000,00 грн., у тому числі по адміністративних штрафах і санкціях у розмірі 34000,00 грн. Враховуючи несплату відповідачем податкового боргу у добровільному порядку, позивач просить стягнути його примусово.

Позивач явку свого представника у судове засідання, призначене на 18.05.2017 не забезпечив. Разом з цим, 17.05.2017 через канцелярію суду представником позивача було подано клопотання від 16.05.2017 №4091/10/10-02-10 про розгляд справи за наявними матеріалами у справі та без участі представника Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Представник відповідача у судове засідання по справі 18.05.2017 не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця та як платник податків, зборів та інших обов'язкових платежів і перебуває на податковому обліку в Миронівському відділенні Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 16.05.2017 за відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 34000,00 грн., який виник з наступних підстав.

10.08.2016 Миронівським відділенням Білоцерківської об'єднаної державної податковою інспекції Головного управління ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку своєчасності подання форм звітів щодо виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, за результатами якої складено акт №20/1015/НОМЕР_1 від 10.08.2016.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 5 та п.6 Порядку заповнення форм звітів №1-РА-Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі та №1-РТ-Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 № 49, та, зокрема, зазначено, що вказані звіти за формою (№1-РА-Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі та №1-РТ-Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі) за червень 2016 року не подані.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № від 05.09.2016, яким до відповідача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Рішення про застосування фінансових санкцій № від 05.09.2016 було отримано особисто відповідачем 05.09.2016.

Доказів оскарження вказаного рішення в адміністративному чи судовому порядку до суду не надано.

В зворотному боці інтегрованої картки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обліковується сума податкового боргу відповідача за штрафними санкціями у розмірі 34000,00 грн.

Несплата відповідачем податкового боргу в сумі 34000,00 грн. стала підставою для звернення Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу перед бюджетом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цім Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно з приписами пп. 16.1.3 та 16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 57.3 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до ч.13 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з ч.3 ст.16 Закону №481/95 суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (у тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 18 частини другої статті 17 Закону №481/95 передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2016 №49 затверджено, зокрема, Порядок заповнення форми звіту №1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі", Порядок заповнення форми звіту №1-РТ "Звіт про обсяги придбання та реалізації тютюнових виробів у роздрібній мережі", а також форму таких звітів. Вказаний наказ набрав чинності 22.04.2016.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Порядку заповнення форми звіту № 1-РА "Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі" звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі (далі - Звіт) подають суб'єкти господарювання, які одержали ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, незалежно від форми власності до органів ДФС за основним місцем обліку в електронній формі.

Згідно з пунктом 2 розділу 1 вказаного Порядку звіт в електронній формі подається засобами електронного зв'язку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством, як передбачено для податкової звітності.

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що звіт складається окремо за кожний місяць та до 10 числа місяця, що настає за звітним, подається до органів ДФС за основним місцем обліку суб'єкта господарювання.

Згідно з пунктом 49.41 статті 49 Податкового кодексу України акредитований центр сертифікації ключів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, безоплатно надає особам, які мають намір подавати податкову декларацію в електронній формі, послуги у сфері електронного цифрового підпису.

Отже, електронний цифровий підпис видається особам, які мають намір подавати податкову декларацію (а також звіти форми №1-РА та №1-Р, як це випливає з пунктів 2 вищевказаних Порядків) в електронній формі, на безоплатній основі, тобто зазначені дії не покладають на таких осіб жодних фінансових навантажень.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку про те, що застосовані до відповідача фінансові санкції на підставі рішення про застосування штрафних санкцій, є узгодженими податковими зобов'язаннями.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було виставлено податкову вимогу форми "Ф" №106682-10 від 26.09.2016 на загальну суму податкового боргу за узгодженим податковим зобов'язанням на суму 34000,00 грн.

Податкову вимогу форми "Ф" №106682-10 від 26.09.2016 було направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача та вручено особисто 01.10.2016.

Пунктом 59.5 ст.59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, з інтегрованої картки платника податків вбачається, що з моменту винесення податкової вимоги №106682-10 від 26.09.2016 визначена в ній сума податкового боргу відповідачем погашена не була.

Таким чином, загальна сума податкового боргу, що підлягає сплаті відповідачем, на день ухвалення судом рішення становить 34000,00 грн., що підтверджується довідкою від 16.05.2017, наявною в матеріалах справи.

Відповідно до п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача.

Щодо способу захисту права на стягнення податкового боргу суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів в рахунок погашення податкового боргу.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату відповідачем податкового боргу у розмірі 34000,00 грн. до суду не надано.

Всупереч положенням статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів сплати податкового боргу, у зв'язку з чим сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.) в рахунок погашення податкового боргу зі штрафних санкцій за порушення законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.