Справа № 607/5439/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017 Справа №607/5439/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області,

про: про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 290915 від 20 квітня 2017 року, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 20 квітня 2017 року інспектором Теребовлянського ВП к-пп ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №290915, відповідно до якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 20 квітня 2017 року о 11 год. 10 хв. громадянка ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «БМВ 320D», державний номерний знак НОМЕР_1, на 305 км автодороги Івано-Франківськ Бучач - Тернопіль, здійснила обгін транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив вимоги п.14.6 «г» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідна та вважає що вона винесена із порушенням чинного законодавства, без встановленні дійсних обставин справи.

Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій просить слухати справу в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов.

Представник відповідача Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлені судом належним чином, заяв чи заперечень на адресу суду від відповідача не поступало.

За наявності вказаних обставин, приймаючи до уваги заяву позивача, яка просить слухати справу у її відсутності, та те, що представник Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, який повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання не зявився, при цьому не подавши заяву про поважність причини своєї неявки, та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 290915, вбачається, що громадянка ОСОБА_2 20 квітня 2017 року о 11 год. 10 хв. громадянка ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «БМВ 320D», державний номерний знак НОМЕР_1, на 305 км автодороги Івано-Франківськ Бучач - Тернопіль, здійснила обгін транспортного засобу на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив вимоги п.14.6 «г» Правил дорожнього руху України, чим порушила ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії БР № 290768 від 21 лютого 2017 року, винесеної інспектором Теребовлянського ВП к-пп ОСОБА_3, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч вимога ч.2 ст.72 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_2 проти цього, а також не представлено доказів вчинення останньою адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Окрім цього судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не було враховано вищезазначених вимог закону, оскаржувана постанова містить лише фабулу адміністративного проступку без посилання на докази, передбачені ст.251 КУпАП із наданням їх правової оцінки та обставини визначені у ст.280 КУпАП, тобто не має мотивування.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, відсутнє посилання на докази, які підтверджують факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, зокрема у цій же постанові графа 8 «до постанови додаються…» не заповнена.

Також суд звертає увагу на те, що в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектором було допущено помилку, а саме невірно вказано імя позивача, замість вірного «Лідія» вказано «Лілія».

Так, судом встановлено, що обов'язок доказування в рамках адміністративного судочинства лежить виключно на стороні відповідача, при цьому будь-яких об»єктивних даних щодо фіксування даного правопорушення за допомогою спеціальних технічних засобів в автоматичному режимі вищевказана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить, тому суду не зрозуміло яким чином сторона відповідача могла б довести правомірність винесення постанови.

За таких обставин, наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в даному випадку до постанови не були долучені докази, на підтвердження викладених у ній обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Окрім цього у своєму позові ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі, однак суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,- провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, але прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, тобто вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку. До компетенції суду не входить вирішення питання про закриття провадження у справі при розгляді відповідно до вимог ст.171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку, що постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки обставини викладеній у ній не підтверджені жодним доказом, а тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, зокрема постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню, а вимога позивача щодо закриття провадження в справі - задоволенню не підлягає, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 17 КАС України даний спір являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення та не є справою про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 17, 70, 71, 128, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 122, 159, 251, 252, 280, 288, 289 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №290915 від 20.04.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_4