Справа № 818/842/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 р. Справа №818/842/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

представника позивача - Пономаренка О.В.,

представника відповідача - Харченка М.С.,

представника третьої особи - Пустового І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/842/17

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

третя особа - Військово-лікарська комісія УМВС Сумської області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), третя особа - Військово-лікарська комісія УМВС Сумської області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо прийняття рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 17 жовтня 2016 між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича;

- зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України достроково припинити (розірвати) контракт укладений 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 жовтня 2016 року між ним та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України.

Відповідно до п. 3 Контракту, контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на три роки.

Порядок розірвання та продовження строку дії Контракту визначено у п. 4 Контракту, де зазначено, що сторони зобов`язуються не пізніше як за три місяці до закінчення строку контракту укласти новий або повідомити одна одну про небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні з повідомленням причин, зазначених нормативно-правовими актами.

При цьому, пунктом 6 Контракту визначено, що при вирішенні питань, не передбачених цим контрактом, сторони керуються вимогами законів та інших нормативно-правових актів.

Починаючи з січня 2017 року позивач почав відчувати сильний біль в спині, з цих підстав 05.04.2017 розпорядженням Національної Гвардії України був направлений на ВЛК для визначення придатності до військової служби у зв`язку з хворобою.

Свідоцтвом про хворобу від 14.04.2017 № 90 прийнято рішення про обмежену придатність позивача до військової служби.

В зв`язку з зазначеним, позивач 18.04.2017 звернувся з рапортом до командування військової частини № НОМЕР_1 про звільнення його з лав Збройних Сил України за станом здоров`я. До рапорту позивачем долучено свідоцтво про хворобу № 90. Проте, цей рапорт залишився поза увагою.

10.05.2017 позивач повторно звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з лав Збройних Сил України за станом здоров`я. Відповідач відмовлявся його приймати і позивач вимушений був направити його цінним листом з описом вкладеного.

Проте, за наслідком розгляду зазначеного рапорту командування військової частини № НОМЕР_1 не погодило рапорт та не надала жодної відповіді.

Згідно з п. б ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, зазначивши, що ОСОБА_1 було надано письмову відповідь на його звернення стосовно дострокового звільнення з військової служби, про що свідчить підпис про отримання зазначеної відповіді. Також йому було роз`яснено з яких підстав військова частина НОМЕР_1 НГУ не в змозі достроково припинити (розірвати) контракт з військовослужбовцем.

У відповіді було роз`яснено, що визначення особливого періоду надано в законах України Про оборону України від 06.12.1991 № 1932-ХІІ і Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543). Під ним слід розуміти період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і охоплює час мобілізації, військовий час і частково відновний період після закінчення військових дій.

У відповідності до наданих роз`яснень ж Міністерством оборони України так і керівництвом Національної гвардії України особливий період в Україні триває, оскільки існує загроза національній безпеці держави. В державі діють спеціальні норми серед яких: працівниками підприємства, які призвані на строкову військову службу або вступили на військову службу за контрактом, роботодавець зобов`язаний зберігати місце роботи, посаду та середній заробіток до закінчення особливого періоду або до дня їх фактичної демобілізації; командуванню частин дозволяється укладати контракти з військовослужбовцями строкової служби, які вислужили 11 місяців на строк шість місяців; військовослужбовцям надаються лише відпустки передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

У відповідності до п. б ч. 2 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом з військової служби проводиться, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

З урахуванням п. б ч. 8 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу під час дії особливого періоду з військової служби за станом здоров`я звільняються військовослужбовці - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Представник третьої особи у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу (а.с. 17).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 17.10.2016 № 221 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про хворобу № 90 від 14.04.2017 (а.с. 20), виданого Військово-лікарською комісією УМВС Сумської області, позивачу встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба І ст.ступінь 1 ризик помірний. Ангіопатія сітківки обох очей. Дискінезія жовчо вивідних шляхів. Захворювання,ТАК,пов`язане з проходженням військової служби. Поширений остеохондроз з переважним ураженням шийного відділу, ретролістез СЗ, унковертебральний артроз, вторинна цервікокраніалгія; грудного та поперекового відділів хребтащротрузії дисків Л4-Л5, Л5-С1, спондильоз, спондилоартроз, вторинна тораколюмбалгія стадія ремісії. Синдром хребцевої артерії з гемодинамічними порушеннями та помірною вестибулярною функцією. Хронічний простатит в стадії ремісії. Захворювання, Ні, не пов`язане з проходженням військової служби. Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби - обмежено придатний до військової служби.

10.05.2017 позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби у зв`язку зі станом здоров`я, достроково розірвати контракт про проходження ним військової служби та провести усі необхідні розрахунки (а.с. 21).

Листом від 09.06.2017 № 40/51/34-845 (а.с. 33) ОСОБА_1 було надано відповідь, в якій зазначено, що у відповідача відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби, у відповідності до п. б. ч. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу оскільки можливе звільнення за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо особа не висловила бажання продовжувати військову службу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Так, спірні правовідносини регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", згідно змісту якого встановлено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно зі ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу приписів частини 2 статті 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч. 3 ст. 2 вказаного Закону).

Частиною 4 згаданої статті Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 2232-XII, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 вказаної статті Закону № 2232-XII).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону № 2232-XII, звільнення зі служби проводиться військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Частиною 6 статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема: у зв`язку із закінченням строку контракту (п."а"); за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби (п. "б").

Згідно зі п. 240 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008 , військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань. Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Так, матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про хворобу № 90 від 14.04.2017 (а. с. 20), виданого Військово-лікарською комісією УМВС Сумської області, позивачу встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба І ст. ступінь 1 ризик помірний. Ангіопатія сітківки обох очей. Дискінезія жовчо вивідних шляхів. Захворювання,ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Поширений остеохондроз з переважним ураженням шийного відділу, ретролістез СЗ, унковертебральний артроз, вторинна цервікокраніалгія; грудного та поперекового відділів хребтащротрузії дисків Л4-Л5,Л5-С1, спондильоз, спондилоартроз,вторинна тораколюмбалгія стадія ремісії. Синдром хребцевої артерії з гемодинамічними порушеннями та помірною вестибулярною функцією. Хронічний простатит в стадії ремісії. Захворювання, Ні, не пов`язане з проходженням військової служби. Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби - обмежено придатний до військової служби.

Судом з`ясовано, що свідоцтвом про хворобу № 90, зокрема, оформлено постанову госпітальної ВЛК терапевтичного профілю про обмежену придатність до військової служби.

За наведених обставин, суд вважає, що у відповідача були наявні підстави для звільнення позивача з військової служби за станом здоров`я .

Разом з цим, суд спростовує доводи представника відповідача, що під час вирішення заяви (рапорту) позивача про звільнення з військової служби та розірвання контракту, за станом здоров`я врахуванню підлягають норми пунктом 1 (пп. "б") частини 8 статті 26 Закону № 2232-XII, зважаючи на таке.

Так, пунктом 1 (пп. "б") частини 8 цієї статті Закону № 2232-XII закріплено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 9 ст. 26 Закону № 2232-XII).

Визначення особливого періоду надано в статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України».

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» передбачає, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім цього, в статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення мобілізації та демобілізації.

Мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм права, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а у випадку оголошення війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Суд зазначає, що в розглянутому періоді в Україні не оголошено воєнний час, отже й, відсутні підстави для вирішення питання про переведення економіки, органів влади, юридичних осіб та військових формувань в умови мирного стану (часу), а саме - демобілізації.

Виконуючим обов`язки Президента України 17.03.2014 року було видано Указ «Про часткову мобілізацію» №303/2014, яким оголошено та проведено частково мобілізацію протягом 45 діб, цей указ набрав чинності після затвердження його Верховною Радою України Законом України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №1126-VII від 17.03.2014 року, який набрав чинності 18.03.2014 року.

Указом Виконуючого обов`язки Президента України №454/2014 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено часткову мобілізацію протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом, який набрав чинності після затвердження його Верховною Радою України Законом України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 06.05.2014 року, який набрав чинності 07.05.2014 року.

Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено часткову мобілізацію протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом, який набрав чинності після затвердження його Верховною Радою України Законом України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №1595-VII від 22.07.2014 року, який набрав чинності 24.07.2014 року.

Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, який набрав чинності після затвердження його Верховною Радою України Законом України «Про затвердження Указу «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015 року, який набрав чинності 20.01.2015 року.

Враховуючи вищезазначені Укази Президента України, особливий період, визначення якого наведено в статтях 1 Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» в Україні діяв з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року, з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року, з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року, з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року.

Доводи відповідача, що закінчення особливого періоду має здійснюватись шляхом оголошення Указу Президента України «Про демобілізацію», у зв`язку із чим особливий період не закінчується періодами, визначеними Указами Президента України «Про часткову мобілізацію», та триває по сьогоднішній день - суд вважає помилковими з огляду на наступне.

Суд зазначає, що в чинному законодавстві України відсутня пряма норма, яка пов`язує закінчення особливого періоду виключно із демобілізацією.

Календарний строк контракту ОСОБА_1 розпочався 17.10.2016 року (а.с. 17).

В цей час продовжувалась кризова ситуація, що загрожує національній безпеці України, проте, закінчився строк, на який оголошено останню хвилю часткової мобілізації (до 22.08.2015 року), нове рішення про проведення мобілізації не приймалось, як і рішення про введення воєнного стану, отже, суд приходить висновку, що станом на 17.10.2016 року закінчився особливий період, у зв`язку із чим у відповідача були наявні підстави для прийняття рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України.

Крім того, суд спростовує посилання відповідача на листи Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних сил України від 18.10.2016 р. №322/2/6917 Щодо наявності в Україні кризової ситуації, відділу правового забезпечення генерального штабу Збройних сил України від 20.10.2016 р. № 316/1/906 Щодо дії особливого періоду, Державної служби України з питань праці від 16.11.2016 р. № 11407/4.3/4.1-ДП-16 Про військову службу за контрактом, оскільки вони не є нормативно-правовими актами, і за своєю природою мають інформаційний, рекомендаційний та необов`язковий характер.

Отже, доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для звільнення позивача за 6 статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку наявністю особливого стану країні є безпідставними, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо прийняття рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 17 жовтня 2016 між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петрович підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України достроково припинити (розірвати) контракт укладений 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно п. 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Виходячи зі змісту зазначеної норми виключне повноваження щодо припинення контракту належить саме командуванню військової частини, а тому суд не може підміняти собою повноваження командування військової частини та вважає за необхідне зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про розірвання контракту укладеного 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині позову щодо зобов`язання командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України достроково припинити (розірвати) контракт укладений 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа - Військово-лікарська комісія УМВС Сумської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо прийняття рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 17 жовтня 2016 між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича.

Зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про розірвання контракту укладеного 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 підполковника Козинця Сергія Петровича.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.06.2017.

Суддя О.А. Прилипчук