Справа № 2-а/1615/10/1570
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2012-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2012 р.Справа № 2-а/1615/10/1570

Категорія:5.1.2Головуючий в 1 інстанції: Колесниченко О.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Держспоживінспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення від 14.12.2009 року та постанови про накладення стягнень від 21.12.209 року,

В С Т А Н О В И В:

15.02.2010 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного Одеського обласного управління у справ захисту прав споживачів про визнання протиправною та скасування постанови від 14.12.2009 року № 1087 про накладення стягнення в розмірі 3930 грн. та постанови від 21.12.209 року про накладення стягнення в сумі 340 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2011 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_2

30.06.2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказану постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2011 року.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що законодавчими нормами, відповідно до яких було винесено оскаржувану постанову про накладення стягнення у розмірі 3930 грн., не передбачено обовязку отримати висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи для реалізації меблів. На думку позивача, ним не було допущено порушень вимог законодавства про захист прав споживачів.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2011 року та прийняття нової постанови, якою позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 10.11.2009 року Головним Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів проведено позапланову перевірку магазину «Здравствуй, дерево», що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів на підставі заяви споживача.

За результатами вказаної перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_2 у порушення ст.15, 17 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 6 Правил роздрібної торгівлі не продовольчими товарами, затверджених наказом Мінекономіки від 19.04.2007 року № 104, відмовив споживачам у наданні необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про безпечне використання меблевих виробів у формі висновків держаної санітарно-епідеміологічної експертизи.

У звязку з виявленим порушенням, Головним Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів було винесено постанову від 14.12.2009 року про накладення на ФОП ОСОБА_2 стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»у розмірі 3930 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що з метою припинення порушень прав споживачів, позивачу приписано усунути вказані в акті порушення протягом 30 днів та надати до Управління письмову інформацію.

За невиконання зазначеного припису акту перевірки про усунення порушень прав споживачів, Головним Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів 21.12.2009 року винесено постанову про накладення на ФОП ОСОБА_2 стягнення у розмірі 340 грн.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 зазначив, що товари, які ним продавались (меблі) не відносяться до товарів небезпечних для життя та здоровя населення, а тому не підлягають державній санітарно-епідеміологічній експертизі.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ФОП ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Стосовно продукції, яка за певних умов може бути небезпечною для життя, здоров'я споживача та його майна, навколишнього природного середовища, виробник (виконавець, продавець) зобов'язаний довести до відома споживача інформацію про таку продукцію і можливі наслідки її споживання (використання).

Ч. 2 зазначеної статті передбачено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»встановлено, що споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції.

Згідно п. 6 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року, суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити приймання, зберігання і продаж у роздрібній мережі непродовольчих товарів відповідно до вимог законодавства. Непродовольчі товари, продаж яких може завдати шкоди здоров'ю людей, підлягають державній санітарно-епідеміологічній експертизі в установленому законодавством порядку.

В свою чергу, відповідальність за порушення зазначених вимог Закону України «Про захист прав споживачів»встановлена п. 7 ст. 23 вказаного Закону.

Так, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність, зокрема, за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП ОСОБА_2 здійснював реалізацію меблів, які імпортувались до України з інших країн.

В акті перевірки посадові особи Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів посилались на не надання позивачем необхідної, доступної, достовірної

та своєчасної інформації про безпечне використання меблів саме у формі висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

В свою чергу, Законом України «Про захист прав споживачів»не встановлено обовязку субєкта господарювання доводити до споживача необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про безпечне використання меблів у формі висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Правилами роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року, встановлено, що непродовольчі товари підлягають державній санітарно-епідеміологічній експертизі в установленому законодавством порядку у разі, коли продаж таких товарів може завдати шкоди здоров'ю людей.

Визначення поняття державної санітарно-епідеміологічної експертизи та її обєктів закріплено в Законі України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», згідно якого державна санітарно-епідеміологічна експертиза - це вид професійної діяльності органів, установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби, що полягає у комплексному вивченні об'єктів експертизи з метою виявлення можливих небезпечних факторів у цих об'єктах, встановленні відповідності об'єктів експертизи вимогам санітарного законодавства, а у разі відсутності відповідних санітарних норм - в обґрунтуванні медичних вимог щодо безпеки об'єкта для здоров'я та життя людини.

Об'єктом державної санітарно-епідеміологічної експертизи є будь-яка діяльність, технологія, продукція та сировина, проекти нормативних документів, реалізація (функціонування, використання) яких може шкідливо вплинути на здоров'я людини, а також діючі об'єкти та чинні нормативні документи у випадках, коли їх шкідливий вплив встановлено в процесі функціонування (використання), а також у разі закінчення встановленого терміну дії висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

При цьому, зазначеним Законом не встановлено конкретний перелік випадків, коли проводиться державна санітарно-епідеміологічна експертиза та не встановлено перелік товарів, які обовязково підлягають державній санітарно-епідеміологічній експертизі, а зазначено лише про наявність тієї ознаки, що зазначена продукція може завдати шкоди здоров'ю людей.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з твердженням позивача про те, що Головним Одеським обласним управлінням у справах захисту прав споживачів не доведено та не обґрунтовано того факту, що продукція, яку реалізовував ФОП ОСОБА_2 може завдати шкоди здоровю людини, що є обовязковою умовою для проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»підприємства, установи, організації та громадяни можуть ввозити з-за кордону сировину, продукцію (вироби, обладнання, технологічні лінії тощо) і реалізовувати чи використовувати їх в Україні лише за наявності даних щодо безпеки для здоров'я населення.

Як вбачається з наданої позивачем міжнародної товарно-транспортної накладної № 0003744, меблі, що реалізовувались, були ввезені на територію України з-за кордону, а саме з Республіки Беларусь, та при проходженні митного контролю отримали позитивний висновок державної санітарно-гігієнічної експертизи, згідно якого реалізація та використання зазначених меблів дозволена.

Зважаючи на все вищезазначене колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 3930 грн. відповідно до п. 7 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим, постанова Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів від 14.12.2009 року № 1087 є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, у звязку з відсутністю порушення з боку позивача, також підлягає скасуванню і постанова Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів від 21.12.209 року про накладення стягнення в сумі 340 грн. за невиконання припису акта перевірки щодо усунення порушень прав споживачів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів № 1087 від 14.12.2009 року та № 1145 від 21.12.2009 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1