Справа № 446/1081/17
Суддя: Бакай І. А.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/1081/17
УХВАЛА

27.06.2017 року суддя Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області Бакай І. А. , розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам»янка-Бузької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подав до суду позов про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору.

Суддя Бакай І.А. заявила про самовідвід по зазначеній справі, оскільки перебуває у дружніх відносинах з родиною третьої особи по справі.

Дослідивши зміст заяви про самовідвід головуючого-судді Бакай І.А. та матеріали справи, суд дійшов висновку, що вищезазначена заява судді Камянка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Згідно ст. 30 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічної та ОСОБА_4 ООН 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року, «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 6 вересня 2005 року, «Мироненко проти України» (заява № 15938/02) від 18 лютого 2010 року, «Фельдман проти України» (заява № 76556/01) від 8 квітня 2010 року) характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, у рішеннях у справі «Посохов проти Росії» (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі «Федотова проти Росії» (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.

Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.

Отже, самовідвід - це обовязок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та обєктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.

Враховуючи те, що перебування судді та родини третьої особи у дружніх відносинах може в подальшому викликати сумніви в обєктивності та неупередженості головуючого у даній справі, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді у розгляді даної справи та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, головуючий підлягає самовідводу.

У відповідності до ч.1 ст.32 КАС України у разі задоволення відводу (самовідвіду) судді, який розглядає справу одноособово, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч.3 ст.15-1 КАС України.

Керуючись ст. ст. 27, 30-32 КАС України, -

у х в а л и в:

Заяву головуючого судді Камянка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід у адміністративниму позові ОСОБА_1 до Кам»янка-Бузької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання недійсним договору - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Камянка-Бузького районного суду Львівської області для перерозподілу в порядку ст. 15-1 КАС України.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя:

Оригінал ухвали.