Справа № 334/2743/17
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.06.2017
Справа № 334/2743/17
Провадження № 2-а/334/369/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді - Баруліної Т.Є.

при секретарі Лапі М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до патрульного поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до патрульного поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В позові зазначив, що 25.04.2017 патрульним поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР №766194 від 25.04.2017 про накладення стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки патрульним поліції ОСОБА_2 не було складено протокол, справу було розглянуто на місці зупинки транспорту, а не за місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справи, патрульним поліції не було йому розяснено права, не надано доказів порушення ПДР, а саме п.п. 14.6в, не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, та пояснив, що він не порушував ПДР та обгін на пішохідному переході не здійснював.

Патрульний поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержант поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити позивачу, суду пояснив, що позивач порушив ПДР, однак в той день у нього була відсутня нагрудна камера, тому фіксація правопорушення не проводилася, відео реєстратор також був відсутній, тому надати суду будь які відео докази він не має можливості.

Вивчивши обставини справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Судом встановлено, що 25.04.2017 патрульним поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР №766194 від 25.04.2017 про накладення стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме здійснив обгін на нерегулюваному пішохідному переході та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, чим порушив вимоги п.п.2.1 та 14.6.в ПДР України.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення патрульним поліції ОСОБА_2, як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того ч.5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови особа оспорить допущене порушення, посадова особа зобовязана скласти протокол, за винятком випадків, що стосуються правопорушень в сфері забезпечення дорожнього руху.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції відноситься розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачених ст.122 та ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.2 ст.122, ст.126 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122, ст.126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Звідси випливає, що в даному випадку складання протоколу не передбачено нормами КУпАП, а тому відповідач не допустив протиправних дій під час винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складання протоколу.

Однак з оглянутого на те, що патрульним поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержантом поліції ОСОБА_2 не було здійснено фіксацію правопорушення технічними засобами та не було представлено до суду будь-яких доказів вини позивача, а позивач посилається на те, що він не порушував вимог п.п.2.1 та 14.6.в ПДР України, суд дійшов до висновку, відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що винесена постанова серії АР №766194 від 25.04.2017 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому є необґрунтованою та упередженою, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 69-72, 158-163, 167, 186 КАС України, ст..ст. 258, 268, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову патрульного поліції 1-ї роти 2-го батальйону УПП м. Запоріжжя сержанта поліції ОСОБА_2 серія АР №766194 від 25.04.2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів в моменту її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя: Баруліна Т. Є.