Справа № 813/2799/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року № 813/2799/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

суддів Гулкевич І.З.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників сторін:

від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності по виплаті страхової суми у розмірі 63050 грн. 40 коп. та про зобовязання виплатити суму страхового відшкодування у розмірі 63050 грн. 40 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 27.12.2017 року було подано заяву про виплату страхової суми до ПрАТ «УАСК АСКА». Однак, всупереч п.7 Порядку та умови обовязкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, протягом семи днів їй не було здійснено виплату та не повідомлено про причини відмови у виплаті страхової суми. Лише із листа ПрАТ «УАСК АСКА» від 29.01.2013 року їй стало відомо, що страхова компанія не може провести виплату у звязку із вичерпанням страхових внесків.

Відповідачі у письмових запереченнях проти позову зазначають, що з наданої позивачем довідки МСЕК від 21.11.2012 року вбачається, що їй встановлена друга група інвалідності, причиною якої вказане загальне захворювання. Окрім того, позивачі вказують на те, що їхня позиція узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в ухвалі від 26.12.2016 року у справі №6-25156св16 в якій зазначається про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обовязку з виплати позивачеві страхового відшкодування, оскільки у довідці МСЕК від 21.11.2012 року причиною встановлення їй другої групи інвалідності вказано загальне захворювання.

Представники відповідачів дали аналогічні пояснення, просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників відповідачів, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Листом від 29.01.2013 року за №357-22/19 ПрАТ «УАСК АСКА» повідомила ОСОБА_4 про те, що її заява про страхову виплату за Договором №3126676 від 29.10.2012 року про надання послуг зі страхування посадових осіб органів державної податкової служби України, не буде розглянута, оскільки на цей час (станом на 28.12.2012 року) страхові платежі, призначені для здійснення страхових виплат повністю використані.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності по виплаті страхової суми та про зобовязання виплатити суму такого відшкодування.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.347.1 ст.347 ПК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, посадові особи контролюючих органів підлягають обовязковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету на випадок загибелі або смерті на суму десятирічної заробітної плати за останньою посадою, а в разі поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися у звязку з виконанням службових обовязків, - у розмірі від шестимісячної до пятирічної заробітної плати за останньою посадою (залежно від ступеня втрати працездатності).

Пунктом 347.2 цієї ж статті передбачено, що порядок та умови страхування посадових осіб контролюючих органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку та умови обовязкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.1994 року за №349, обов'язкове державне особисте страхування (далі обов'язкове страхування) посадових осіб органів державної

податкової служби здійснюється за рахунок коштів державного

бюджету.

Згідно з абзац. «б» п.5 згаданого Порядку, страховик виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності в результаті поранення, контузії, травми або каліцтва, захворювання чи інвалідності, що сталися під час виконання службових обов'язків, - у розмірі, що залежить від ступеня втрати працездатності, який визначається у відсотковому відношенні до суми п'ятирічної заробітної плати за останньою посадою, яку він займав до встановлення втрати працездатності, але не може бути меншим шестимісячної заробітної плати за зазначеною посадою.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року, з наступними змінами та доповненнями, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

З положень вищенаведених норм вбачається, що обовязок здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку лежить безпосередньо на страховику.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 29.10.2012 року між ПрАТ «УАСК АСКА» (страховик) та Державною податковою службою України (страхувальник) був укладений договір СТД №3126676 про закупівлю послуг зі страхування посадових осіб.

Таким чином, правовідносини з приводу виплати страхової виплати виникають лише між застрахованою особою - позивачем і ПрАТ «УАСК АСКА» (страховиком), а в даному випадку позивач звернулась з вимогою про виплату страхового відшкодування до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС України.

При цьому, слід зазначити, що лише у випадку не виконання відповідачем свого обовязку зі страхування державних службовців ним повинна відшкодовуватись шкода позивачу.

В матеріалах справи наявна ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2016 року у справі №6-25156св16, зміст якої вказує на те, що судом визнано укладеним страховий договір між позивачем та страховою компанією.

За таких обставин, суд вважає, що правові підстави зобовязувати відповідачів виплатити позивачу суму страхового відшкодування відсутні, оскільки у даних правовідносинах вони не являються тими субєктами на яких законом покладено обовязок здійснювати виплату.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка МСЕК від 21.12.2012 року серії ЛВА-3 №012791 з якої вбачається, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_4 становить 60%.

Як передбачено ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається із змісту наявної в матеріалах справи ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2016 року у справі №6-25156св16, судом встановлено обставини відсутності правових підстав для покладення на відповідача обовязку з виплати позивачеві страхового відшкодування, оскільки у довідці МСЕК від 21.11.2012 року причиною встановлення їй другої групи інвалідності вказано загальне захворювання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 27 червня 2017 року.

ОСОБА_5Мартинюк

суддя І.З.Гулкевич

суддя З.В.Гавдик