Справа № 522/7615/17
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/1459/17
Справа №522/7615/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.І.,

за участю секретаря Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПД ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.04.2017 року звернувся до суду з позовом до поліцейського УПД ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови, за яким просив скасувати постанову серії БР №362373 від 21.02.2017 року про притягнення його, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що інспектор поліції ОСОБА_2 зупинила його 21.02.2017 року о 09 год. 30 хв. за адресою м. Біляївка, вул.. Богачова та Маяки, та звинуватив його в тому, що він нібито проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора. За цим фактом за тією ж адресою відповідач виніс постанову серії БР №362373 від 17.04.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. Проте з вказаною постановою позивач не згоден та вважає, що правил дорожнього руху не порушив, а постанова винесена з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню. Зокрема, зазначив, що в порушення ст.ст. 258, 276, 278, 279, 283 КУпАП відповідач розглянув справу не за місцем вчинення правопорушення, а на місці його вчинення, що не є тотожними поняттями, виходячи з висновків, зроблених Конституційним судом України в своєму рішенні від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, а також не надав можливості позивачеві скористуватися в повній мірі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи, та не надав доказів у підтвердження порушення ним ПДР України. За вказаних обставин звернувся до суду з відповідним позовом.

В процесі слухання справи було залучено в якості третьої особи на боці відповідача ОСОБА_3 управління національної поліції в Одеській області.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані, підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, 17.04.2017 року старшим лейтенантом ОСОБА_2 УПД ГУНП в Одеській області винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія БР №362373 стосовно позивача ОСОБА_1

Підставою для її прийняття стали наступні обставини: 17.04.2017 року о 12.30 год водій автомобіля RENAULT ОСОБА_1 на перехресті вул.. Богачова та Маяки в м. Біляївка, здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, порушив вимоги 8.7.3 е ПДР України, а саме проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на підставі ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 17.04.2017 року серії БР №362373 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше. Строк оскарження не пропущений.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд враховує, що приписи вказаного рішення суду повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією, які у свою чергу передбачають можливість винесення постанови саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином суд вбачає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Отже, суд вважає посилання позивача, що оскаржувана постанова в порушення вимог законодавства була винесена інспектором на місці вчинення правопорушення, є безпідставними, у звязку з чим позов з цих підстав не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст.122 КпАП України - порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Отже, у ч.2 ст.122 КУпАП відповідальність у вигляді штрафу передбачена за проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Згідно п. 8.1. Правил дорожнього руху, Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 16.3. передбачає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

На перехресті, де рух регулюється світлофором з додатковою секцією, водій, який перебуває на смузі, з якої робиться поворот, повинен продовжувати рух у напрямку, що вказує стрілка, ввімкнута в додатковій секції, якщо його зупинка на заборонний сигнал світлофора створить перешкоди транспортним засобам, що рухаються за ним по тій само смузі. (п. 16.10.).

Отже, вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченому ч.1 ст. 122 КУпАП, у судовому засіданні не спростована. Крім того у своєму позові сам позивач посилається тільки на порушення процедури розгляду правопорушення.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися його правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст.245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами,. Крім того, позивачем не обґрунтовано посилання, яким чином відповідач позбавив його можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Твердження позивача про те, що відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не були виконані вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, також не приймаються судом до уваги, оскільки позивача притягнуто до відповідальності у межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП. Крім того, суд враховує, що вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) не застосовуються при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР №362373 від 17.04.2017 року ст.. лейтенант поліції ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Що стосується посилання позивача на неправильне зазначення найменування вулиць, то суд вважає що це не має суттєвого значення яке б могло бути підставою для скасування постанови, адже сам факт скоєння правопорушення не оспорений.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст. 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163,171КАС України, ст. 1, 2, 9, 23, ч.2 ст.33, ч.1 ст.126,171, ч.2 ст.122, 222, 245, 248, 251, 252, 254,258, 280, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського УПД ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 управління національної поліції в Одеській області про скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Домусчі Л.В.

21.06.2017