Справа № 820/337/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 червня 2017 р. № 820/337/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В. ,

суддів - Рубан В.В., Тітова О.М.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Яковлєвої Л.І.,

представника відповідача - Фролова Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Українська Вагова Компанія"
до Державної служби України з безпеки на транспорті
провизнання дій незаконними,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "Українська Вагова Компанія", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо встановлення результатів здійснення габаритно-вагового контролю, зафіксованих в довідці б/н від 29.11.2016 року, акті №0150083 від 29.11.2016 року про перевищення нормативних вагових параметрів транспортним засобом, належним Приватному підприємству "Науково-виробнича фірма "Українська вагова компанія", а саме: автомобілем НОМЕР_1 з причепом ПР DINKEL DTAP 18000 реєстраційний номер НОМЕР_2, складання акту проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0150318 від 29.11.2016 року та розрахунку плати за проїзд до акту №0150083 від 29.11.2016 року, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, яким нарахована сума до сплати в розмірі 776,79 євро;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту 0150083 від 29.11.2016 року, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, яким нарахована сума до сплати в розмірі 776,79 євро;

- стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Основ'янському районі м.Харкова , код 37999628, банк ГУДКСУ у Харківській області) на користь ПП "Науково-виробнича фірма "Українська вагова компанія" 1600,00 грн. в рахунок відшкодування виплат зі сплати судового збору за подання позову.

Ухвалою суду від 06.03.2017р. первісного відповідача - Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було замінено на відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті як належного.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при здійсненні вимірювання вагового - габаритних параметрів автомобіля НОМЕР_1 з причепом ПР DINKEL DTAP 18000 реєстраційний номер НОМЕР_2, належних позивачу, було порушено вимоги нормативно-правових актів, що регулюють діяльність Державної служби України з безпеки на транспорті при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Таким чином, висновки відповідача про перевищення позивачем нормативно - допустимого навантаження на здвоєну вісь на 2,62 т та порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", на думку позивача, є протиправними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Так само в зв'язку з викладеними доводами позивач вважає необґрунтованим та незаконним розрахунок плати за проїзд, складений посадовими особами відповідача та просить суд його скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті, позов не визнав та згідно письмових заперечень зазначив, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача встановлено перевищення позивачем нормативно-вагових параметрів, що, в свою чергу, і зумовило прийняття контролюючим органом оспорюваного розрахунку.

Нарахування позивачу плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, було здійснене контролюючим органом правомірно, зокрема, у відповідності до вимог пунктів 30-31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування".

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи заперечень та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач - Приватне підприємство "Науково-виробнича фірма "Українська вагова компанія" 06.07.2009 року пройшло передбачену чинним законодавством України державну реєстрацію та отримало статус суб'єкта господарювання, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 11-13).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_3 з причіпом ПР DINKEL DTAP 18000 реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу (а.с. 21).

З товарно-транспортної накладної №1128-1 від 28.11.2016 року (а.с.50-51) встановлено, що водій ОСОБА_3, який керував зазначеним вище транспортним засобом, належним позивачу, вибув з м. Харків, вул.Транспортна колона, 3 до м. Ізмаїл, Болградський район, Одеська область з вантажем: комплект металоконструкцій КМК-А20У2, комплект тензом. обл. (КЕО-20), комплект пандусів для автомобільних ваг.

Відповідачем видано направлення №026158 від 28.11.2016 року для проведення рейдової перевірки, в тому числі на відрізку дороги: на 450 кілометрі + 500 метрів автодороги Київ-Одеса (а.с. 43).

29 листопада 2016 року автомобілем НОМЕР_1 з причепом ПР DINKEL DTAP 18000 реєстраційний номер НОМЕР_2, належним на праві власності позивачу, під керуванням водія ОСОБА_3 пройдено габаритно-ваговий контроль на пункті габаритно-вагового контролю, що знаходився за адресою: Одеська область, Біляївський район, а/д М 05 "Київ-Одеса" ( 450 км. +500 м.).

За результатами зважування працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, головним спеціалістом ОСОБА_4 та оператором вагового комплексу ОСОБА_5 складено акт проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 0150318 від 29.11.2016 року, яким зафіксовано порушення з боку позивача вимог ч.1 абз.3 - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (а.с. 16).

За результатами зважування видано чек №47766 від 29.11.2016 року (а.с.46), а також складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 29.11.2016 року (а.с. 18). В довідці вказано, що навантаження на осі становить: 1)5,98 т; 2)11,8 т; 3)6,82 т; 4)6,04т; 5)6,12 т, габарити - в нормі.

За наслідками проведення перевірки відповідачем складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0150083 від 29.11.2016 року (а.с.19).

На підставі акту №0150083 від 29.11.2016 року Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 776,79 євро, в якому зазначено, що фактичне навантаження на здвоєну ось становить 18,62 т., що перевищує допустиме на 2,62 т., що у відсотковому еквіваленті становить 16,38%, понад норми (а.с. 20).

Вирішуючи спір суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до п. 1 якого, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно пункту 15 Порядку №1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених ст.39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено п. 21 Порядку №1567.

З пояснень свідка - водія ОСОБА_3, судом встановлено, що 29.11.2016 року було зупинено автомобіль, яким він керував, для здійснення габаритно-вагового контролю на а/д М 05 "Київ-Одеса" (450км+500м), за результатами якого жодних документів, які б засвідчували проведення та перевищення габаритно-вагових параметрів, ОСОБА_3 не було вручено. Крім того, свідок зазначив, що на його вимогу перевіряючими не були надані документи, які б підтверджували метрологічну атестацію вагового комплексу, та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки.

Щодо відповідності обчислення відстані, пройденої транспортним засобом позивача, судом встановлено, що відповідач обчислював її при здійсненні відповідного розрахунку, виходячи з «Автодорожньої електронної бізнес карти України», яка, як зазначив відповідача згідно наданих до суду заперечень, мітиться в мережі Інтернет.

З наданих до суду позивачем роздрукувань за визначеним відповідачем посиланням з мережі Інтернет судом встановлено, що за вказаною адресою відсутній такий інтернет-ресурс як «Автодорожня електронна бізнес карта України». Крім того, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано доказів щодо правомірності використання ним зазначеного інтернет - ресурсу як офіційного джерела інформації щодо визначення відстані при вирішенні питання про здійснення розрахунку плати за проїзд. При цьому відповідач, згідно своїх письмових заперечень, зазначив, що правильність розрахунку може бути підтверджена при повторному вимірюванні, проте таке твердження, в силу приписів ст. 69 КАС України, доказом не є, а відповідних результатів вимірювань відповідачем до суду подано не було.

В зв'язку з наведеним висновки відповідача про визначення ним кількості пройдених кілометрів транспортним засобом позивача, який був підданий ваговому контролю, на підставі яких було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 29.11.2016р., вбачаються необґрунтованими.

Крім того, відповідно до п.21-24 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки, подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п.21 Порядку № 879).

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із ст.265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.22 Порядку №879). Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (п.23 Порядку № 879).

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух (п.24 Порядку №879).

З урахуванням цього плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту. Розрахунок плати за проїзд відповідачем розрахований за 959 км., проте, як зазначено вище, висновки відповідача про відстань перевезення вантажу документально не підтверджені.

При цьому, в розрахунку плати за проїзд в графі "перевищення параметрів від нормативу" вказано, що таке перевищення становить 16,38 %.

Таким чином, у відповідності до вищевказаних положень Порядку №879, подальший рух автомобіля НОМЕР_1 з причіпом ПР DINKEL DTAP 18000 реєстраційний номер НОМЕР_2, мав бути забороненим до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування, чого зроблено не було, що є порушенням процедури здійснення габаритно-вагового контролю та підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

Колегія суддів зауважує, що за визначенням, наведеним у п. 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Як визначено у п. 12 Порядку №879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п.13 Порядку №879).

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження проведення повірки обладнання, яким було здійснено зважування в даній справі, відповідачем надано до суду копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-0014755, чинне до 23.08.2017р. (а.с.44). Так, згідно вказаного Свідоцтва зазначено, що вага пересувна автомобільна типу Cheklode Freeweight, ГОСТ 29329-02 «Весы для статического взвешивания» та призначена тільки для статичного зважування із зазначенням характеристик притаманним статичним вагам (зокрема, клас точності - звичайний).

При цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що для здійснення зважування у русі відповідне свідоцтво має містити посилання на ДСТУ 30414-96 «Ваги для зважування транспортних засобів у русі».

Відтак, пересувна автомобільна вага типу Cheklode Freeweight, ГОСТ 29329-02 «Весы для статического взвешивания» не може використовуватися для визначення осьового навантаження в русі (динамічному режимі), а результат такого вимірювання не є цілком достовірним.

Дана обставина підтверджується листом Інституту метрології від 18.04.2017 року вих. № 130/34-1142, згідно якого зазначено, що ваги, які застосовуються для визначення осьового навантаження у динамічному режимі ТЗ повинні відповідати вимогам ДСТУ OIML R 134-1-:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина І.Загальні технічні вимоги та методи випробування» (ДСТУ ОІМL R 134-1-:2006, IND) та мати свідоцтво про повірку, в якому зазначено відповідні характеристики для динамічного зважування з визначенням класу точності ваг, який має бути 0,25, 0,5,1 або 2.

Відповідно до вимог додатка № 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (Постанова КМУ від 13.03.2016 року) ваги автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь повинні пройти оцінку відповідності по модулю В+Б, або В+Е, або С та мати відповідний сертифікат перевірки або до 2016 року повинні бути внесені до Державного реєстру засобів вимірювання України, що зазначено відповідним документом.

Відповідачем до суду не надано підтвердження факту проведення державної метрологічної атестації зазначених ваг, якими було проведено вимірювання, отже їх застосування суперечить Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та нормам передбаченим «Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879

Крім того, відповідно до п. 5 розділу II Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016 № 255, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 р. за № 1171/29301 ( далі -Вимога) пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням:

1) спеціалізований транспортний засіб;

2) комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних

засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та

чотири вирівнювальні доріжки;

Відповідно до п.9 розділу II Вимоги вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

В даній справі відповідачем суду не надано доказів, які б вказували на те, що здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача було здійснено належним засобом вимірювальної техніки з дотриманням всіх встановлених вимог, в зв'язку з чим доводи відповідача щодо належності засобів габаритно-вагового контролю щодо обставин даної справи не є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного суд не може вважати обґрунтованими як дії посадових осіб щодо встановлення результатів здійснення вимірювання, так і розрахунок плати за проїзд великогабаритних та (або) великовагових транспортних засобів, складений посадовими особами відповідача в даній справі, яким було визначено суму плати за проїзд.

При цьому суд зауважує, що вказаний розрахунок за своєю правовою природою являє собою владний (розпорядчий) акт індивідуальної дії, оскільки в зобов'язальній формі приписує здійснити оплату грошових коштів, визначених суб'єктом владних повноважень в зв'язку з наявним на його думку порушенням вимог законодавства.

З урахуванням викладеного скасування вказаного розрахунку є належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача, який без такого скасування є неможливим.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано докази законності та обґрунтованості вчинених його посадовими особами дій та складеного розрахунку, які оскаржуються, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.11, 12, 51, 71, ст.158, ст.159, ст.160, ст.161, ст.162, ст.163. ст.167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Українська Вагова Компанія" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій незаконними та скасування розрахунку, - задовольнити.

Визнати протиправними дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо встановлення результатів здійснення габаритно-вагового контролю, зафіксованих в довідці б/н від 29.11.2016 року, акті №0150083 від 29.11.2016 року про перевищення нормативних вагових параметрів транспортним засобом, належним Приватному підприємству "Науково-виробнича фірма "Українська вагова компанія", а саме: автомобілем DAF AS 105 XF, реєстраційний номер НОМЕР_4, з причепом ПР DINKEL DTAP 18000, реєстраційний номер НОМЕР_2, складання акту проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0150318 від 29.11.2016 року та розрахунку плати за проїзд до акту №0150083 від 29.11.2016 року, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, яким нарахована сума до сплати в розмірі 776,79 євро.

Скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту 0150083 від 29.11.2016 року, про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів, яким нарахована сума до сплати в розмірі 776,79 євро.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Науково-виробнича фірма "Українська Вагова Компанія" (місцезнаходження: АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ - 36457567) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м .Київ, пр-т Перемоги, буд.14, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 12 червня 2017 року.

Головуючий суддя Панченко О.В.

Судді Тітов О.М.

Рубан В.В.