Справа № 2-а-4716/11/2110
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2012-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2012 р.Справа № 2-а-4716/11/2110

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Рябова О.Д.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Херсона на постанову Дніпровського районного суду м.Херсона від 12 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2011р. ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м.Херсона з позовом до УПФУ в Дніпровському районі м.Херсона про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплачених сум.

Постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.08.2011р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування позивачу підвищення до пенсії як дитині війни. Зобовязано УПФУ в Дніпровському районі м.Херсона провести нарахування та виплату позивачу надбавку до пенсії, передбачену ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період часу з 15.01.2011р. по 19.06.2011р. з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в який посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 19.12.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

У І півріччі 2011 року зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не вносились та її дія не зупинялась, тому нарахування та виплата у 2011 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернулася до суду з позовом 15.07.2011 року.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що права позивача підлягають захисту з 15.01.2011 року. Похилий вік позивача та її юридична необізнаність не є поважними причинами для поновлення строку звернення до суду.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни»доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на УПФУ зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки чинним законодавством іншого визначення розміру мінімальної пенсії за віком не передбачено.

Колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197 ч.1, 198 ч.1 п.1, 200, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Херсона залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Херсона від 12 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_1