Справа № 824/1022/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1022/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В. К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шевчук А. В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Гроссу Дмитра Михайловича,

адвоката Тодорюк Нелі Михайлівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.12.2003 по 24.09.2011; з 07.05.2012 по 06.11.2015; з 07.11.2015 прийнятий на службу в поліцію та звільнений з якої 11.11.2016, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 (а. с. 14 - 16).

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 109 о/с від 26.07.2016 тимчасове виконання обов'язків заступника начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області покладено на майора поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 26.07.2016 (а. с. 31).

10.10.2016 поліцейськими УБВ в Чернівецькій області ДВБ НП України спільно з працівниками прокуратури Чернівецької області, в ході реалізації матеріалів НСРД по кримінальному провадженню № 0000147, розпочатому прокуратурою Чернівецької області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано з наявним т.в.о. заступника начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_2, який в період 07.10.2016 - 10.10.2016 вимагав та отримував неправомірну вигоду на загальну суму 1000 доларів США від громадянина "Г" за вирішення питання про не притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

11.10.2016 по даному кримінальному провадженню позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а. с. 68).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.10.2016 у справі № 727/7916/16-к відсторонено позивача від посади заступника начальника Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області строком на два місяці (а. с. 69 - 71).

11.10.2016 т.в.о. заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області направив до начальника ГУНП в Чернівецькій області доповідну записку про призначення службового розслідування з приводу відкриття кримінального провадження № 0000147 стосовно позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а. с. 82). З аналогічним проханням до відповідача звернувся начальник Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Чернівецькій області (а. с. 84).

У зв'язку з цим, 11.10.2016 ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 1102 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким призначено службове розслідування за фактом відкриття кримінального провадження № 0000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Проведення розслідування доручено створеній комісії у складі: голова комісії - полковник поліції Горбан М.К., т.в.о. заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області; члени комісії: підполковник поліції Олексюк О.І., заступник начальника управління - начальник ВОЗ УВБ в Чернівецькій області ДВБ НП України; майор поліції Шепенюк В.М., старший інспектор з особливих доручень відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області; капітан поліції Опаєць М.М., старший інспектор ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області (а.с. 85).

За результатами проведеного службового розслідування створеною комісією складено висновок, який затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області 03.11.2016 (а. с. 74 - 79).

На підставі висновку службового розслідування 03.11.2016 ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 1210 "Про покарання", яким, в тому числі, за порушення вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, Присяги поліцейського, керуючись статтями 2, 7, 8, 12, 14 вказаного Статуту, майора поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, який з 26.07.2016, згідно з наказом начальника ГУНП в Чернівецькій області № 109 о/с тимчасово виконував обов'язки заступника начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, наказано звільнити зі служби в поліції (а. с. 72 - 73).

Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 10.11.2016 р. № 1241 внесено зміни до наказу ГУНП в Чернівецькій області від 03.11.2016 № 1210 у частині покарання майора поліції ОСОБА_2, а саме слова: "старшого оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області" замінено словами: "старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області" (а. с. 88).

За результатами службового розслідування та на підставі наказу ГУНП в Чернівецькій області від 03.11.2016 № 1210 "Про покарання", 10.11.2016 відповідач видав наказ № 183 о/с "По особовому складу", яким відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) майора поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції ГНПУ в Чернівецькій області з 11.11.2016 (а.с. 18).

Вважаючи звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаними вище позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно позивачем, попередня поведінка позивача та невизнання ним своєї вини, а також шкоду, завдану авторитету органів поліції, отже звільнення позивача з поліції у зв'язку з порушенням службової дисципліни є правомірним та обґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Національну поліцію" керівник поліції приймає на службу та звільняє зі служби, призначає та звільняє з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону.

Статтею 59 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію").

Частиною 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі ст. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Так, Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п. 6 ст. 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція № 230).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п. 6.3 Інструкції № 230 забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено з матеріалів справи, 11.10.2016 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

11.10.2016 ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 1102 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким призначено службове розслідування за фактом відкриття кримінального провадження № 0000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з висновком службового розслідування встановлено, що позивач, в порушення інтересів служби, з метою забезпечення своїх приватних і корисливих інтересів третіх осіб, у непередбачений процесуальним законом спосіб, вступив в неділові відносини з громадянином ОСОБА_9 та погодився вчиняти дії в його інтересах, чим допустив протиправні дії, що свідчить про низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам служби і як наслідок компрометують поліцейського як особу, котра стоїть на варті закону і правопорядку, підривають авторитет поліції як правоохоронного органу, є грубим порушенням дисципліни та законності, засвідчивши серед іншого схильність до нестатутних відносин, та намагання обійти законний порядок встановлених в державі правовідносин.

Крім того, у висновку службового розслідування вказано, що позивач свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнає та вважає дії працівників УВБ в Чернівецькій області ДВБ НП України провокацією.

З відібраних під час службового розслідування письмових пояснень у начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області підполковника поліції Шафаря І.В. встановлено, що він особисто провів з позивачем інструктаж та роз'яснив про недопущення ним будь-яких проявів корупційних правопорушень. Аналогічні пояснення були надані начальником сектору Сторожинецького відділу ГУНП в Чернівецькій області майором поліції Іліка О.Т.

Прокуратурою Чернівецької області складено обвинувальний акт, затверджений 02.03.2017 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 від 09.08.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, який передано до Шевченківського районного суду м. Чернівці (а. с. 109 - 114).

В обвинувальному акті зазначено, що своїми умисними діями позивач вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, а також ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, тобто підбурювання до закінченого замаху на давання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення нею в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

При цьому, матеріали справи не містять обвинувального вироку в кримінальній справі, яким встановлено здійснення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Оскаржувані накази № 1210 від 03.11.2016 та № 183 о/с від 10.11.2016 прийняті відповідачем відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегія суддів зазначає, що службове розслідування стосовно ОСОБА_2 призначене за фактом відкриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а згідно з обвинувальним актом, затвердженим 02.03.2017 та переданим до Шевченківського районного суду м. Чернівці, зазначено про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Водночас, станом на час виникнення спірних правовідносин, факт здійснення ОСОБА_2 будь-якого кримінального правопорушення не встановлено та не доведено в порядку та у спосіб, встановлених законом.

Відповідно до абз. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Так, згідно з матеріалами справи, службове розслідування відносно ОСОБА_2 призначено за фактом відкриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 368 КК України, яке, в свою чергу, на час виникнення спірних правовідносин не закінчено, отже висновок відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, а саме ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту, не відповідає вимогам закону про вирішення питання щодо наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що не підлягає встановленню в межах дисциплінарного провадження вина особи у вчиненні нею кримінально караного діяння.

Таким чином, оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для звільнення позивача з поліції за порушенням ним службової дисципліни, а саме: ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з фактом відкриття кримінального провадження № 0000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 03.11.2016 № 1210 "Про покарання" необхідно визнати протиправним та скасувати, та, як наслідок, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 10.11.2016 № 183 о/с "По особовому складу", яким майора поліції ОСОБА_2 (М-218232), старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 11.11.2016 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року, при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час, то судом безпідставно не враховано при розрахунку сум вимушеного прогулу здійснену відповідачем виплату вихідної допомоги позивачці, чим порушено вищенаведені рекомендації Верховного Суду України та інтереси відповідача щодо зайвих витрат коштів з фонду оплати праці.

Згідно з абз. 10 п. 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Згідно з пунктом 24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

З пункту 5 Порядку № 100 встановлено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Відповідно до наведених положень Закону, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

Так, колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно вказати суму, що підлягає стягненню.

З урахуванням вищевикладеного, вимог чинного законодавства, колегія суддів вважає належним засобом захисту порушених прав позивача задоволення позовних вимог шляхом поновлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 12.11.2016 та стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 21450,00 грн.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області від 03.11.2016 № 1210 "Про покарання", а саме: за порушення вимог статтей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, присяги поліцейського, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 12, 14 вказаного статуту майора поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП області № 109 о/с тимчасово виконує обов'язки заступника начальника Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області, звільнити зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 10.11.2016 р. №183 о/с "По особовому складу", яким майора поліції ОСОБА_2 (М-218232), старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 11.11.2016 р. звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Поновити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді старшого оперуповноваженого Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 12.11.2016.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21450,00 грн з відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2017 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.