Справа № 461/1801/17
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1801/17
Провадження №2а/461/226/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю: представника позивача - Слюнченко Ю.П.,

представника відповідача - Ковалишин Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-М» до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

позивач ТзОВ «Продукт-М» звернувся до суду із позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 29 вересня 2016 року №406. Крім цього, позивач просить поновити строк на звернення до суду із даним позовом, оскільки дізнався про наявність оскаржуваного розпорядження із листа, який надійшов на адресу позивача у січні 2017 року.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що оскаржуване розпорядження винесене всупереч нормам чинного законодавства, оскільки на встановлення кондиціонера на внутрішніх стінах будинку не потрібен дозвіл. Крім цього, будинок не входить ні в зону історичної забудови, яка включена у Список світової спадщини ЮНЕСКО та не включений у перелік пам'яток архітектури.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення про те, що оскаржуване розпорядження несене законно, оскільки позивач не отримав дозволу на встановлення кондиціонера. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку на звернення до суду із даним позовом та приймає до уваги, як допустимі та доведені належними доказами покликання на те, що копію оскаржуваного розпорядження позивач отримав у січні 2017 року.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради винесла розпорядження №406, згідно якого зобов'язано ТзОВ «Продукт-М» (засновник, керівник Мороз М.М.) - власнику нежитлових приміщень на вул. Краківській, 30, за власні кошти демонтувати кондиціонер та витяжну трубу, самовільно влаштовані на дворовому фасаді будинку №30 на вул. Краківській.

Як вбачається із вказаного розпорядження, таке прийнято на підставі листа ЛКП «Снопківське» від 06 вересня 2016 року №2-21134-31, керуючись «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом №76 від 17 травня 2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року №833 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 01 лютого 2002 року №28 «Про впорядкування розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків на території м. Львова» та враховуючи відсутність погодженої проектної документації.

Разом з тим, суд не погоджується із підставами винесення оскаржуваного розпорядження, виходячи із наступного.

Відповідно до п.1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом №76 від 17 травня 2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Однак, відповідачем при винесенні оскаржуваного розпорядження не враховано, зокрема, пункт 4 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 07 липня 2011 року №109, відповідно до якого влаштування систем опалення, вентиляції,водопостачання, водовідведення, газопостачання (включаючи спеціальне), силових та слабкострумових систем, які забезпечують потребу основного функціонального призначення будівель і споруд.

Згідно п.26 вищевказаного Переліку, не надаються містобудівні умови та обмеження на зовнішнє оздоблення будівель та споруд (антени, кондиціонери, витяжки тощо), внутрішнє оздоблення.

Відповідно до ст.152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно п.2.1.4. Положення про порядок розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року, технічними елементами (пристроями), що розміщуються ззовні на будівельних конструкціях житлової, громадської і виробничої забудови, є пристрої та устаткування систем опалення, вентиляції і кондиціонування повітря.

Відповідно до п.3.1.2. вищевказаного Положення, забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв), перелічених у підпунктах 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, на видимих зі сторони вулиць та площ фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд, які знаходяться на території історичного ареалу, а також на усіх фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд - пам'ятках архітектури.

В судовому засіданні встановлено та не спростовано представником відповідача, що будинок №30 на вул. Краківській у м. Львові не входить в зону історичної забудови, яка включена у Список світової спадщини ЮНЕСКО, не включений у перелік пам'яток архітектури, кондиціонер встановлений у дворі будинку, невидимий зі сторони вулиць, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями, долученими в судовому засіданні.

Крім цього, за змістом ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обов'язок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, відповідачами в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного розпорядження, суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною по справі або, якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 71, 94, 159-163,167, 186 КАС України, ч.2 ст.319 ЦК України, ст.152 ЖК України,суд, -

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 29 вересня 2016 року №406.

Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-М» 1600,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Мисько Х.М.