Справа № 464/5805/13-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Київ К/800/9519/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про перерахунок пенсії,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова (далі - Управління), в якому просив визнати протиправними дії та рішення Управління про перерахунок призначеної позивачу пенсії у бік її зниження з 01 квітня 2013 року, зобов'язати відповідача усунути порушення чинного законодавства та його права на пенсійне забезпечення, відновити призначену ОСОБА_2 пенсію відповідно до статті 29 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) у розмірі пенсії за віком, виплатити невиплачену внаслідок протиправних дій частину належної пенсії у розмірі 246 грн, починаючи з 01 квітня 2013 року по час набрання чинності рішення суду.

В обґрунтування позову зазначив, що працюючи на Заводі «Львівприлад» отримав виробничу травму. З 1992 року отримував пенсію, як інвалід третьої групи внаслідок трудового каліцтва, а з 2006 року отримує пенсію за віком відповідно до статті 29 Закону № 1788-ХІІ. У 2013 році відповідачем відповідно до статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було здійснено перерахунок пенсії та зменшено її розмір до розміру мінімальної пенсії. Позивач із таким зменшенням розміру пенсії не погоджується та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13 серпня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії в бік її зниження з 01 квітня 2013 року.

Зобов'язано відповідача відновити ОСОБА_2 призначену відповідно до статті 29 Закону № 1788-ХІІ пенсію в розмірі пенсії за віком, а також здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії за період з 01 квітня 2013 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Управління подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 13 серпня 2013 року залишити в силі.

Суддя Вищого адміністративного суду України ОСОБА_3 08 квітня 2015 року відкрила касаційне провадження за скаргою Управління.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2016 року касаційну скаргу № К/800/9519/15 Управління на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у вказаній справі було розподілено судді-доповідачу Заїці М.М., у зв'язку звільненням судді ОСОБА_3

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом III групи внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується довідкою МСЕК серії ВТЄ-4 № 018581 від 06 березня 1992 року та з 06 березня 1992 року отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За заявою позивача про призначення пенсії за віком, Управлінням з 01 січня 2006 року здійснено ОСОБА_2 перерахунок пенсії та встановлено виплату пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У березні 2013 року відповідачем встановлено, що позивач перебуває на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Львові, одержує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва та страхові виплати по інвалідності з цих же причин відповідно до статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного-випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», внаслідок чого з 01 квітня 2013 року позивачу здійснено перерахунок пенсії.

Не погоджуючись із проведеним Управлінням перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з правомірності дій відповідача, оскільки розмір пенсії позивача приведено у відповідність до вимог чинного пенсійного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується колегія суддів касаційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 3 статті 30 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Статтею 21 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві своєчасно та в повному обсязі відшкодовує шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

З 01 січня 2004 року вступив в дію Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Тобто, з 01 січня 2004 року пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві, професійного захворювання та в разі втрати годувальника з цих причин перерахунку згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягали.

Розмір, порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не регулюється. У зв'язку з чим, для призначення пенсії по інвалідності в цій частині повинен застосовуватися Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в 2006 році позивачу було призначено пенсію відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої, якщо у інваліда є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення щодо зменшення пенсії позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», адже ним на підставі цього Закону було призначено позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Тому приводити в подальшому її розмір у відповідність до норм вказаного Закону підстави були відсутні.

Враховуючи зазначені обставини суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправними дій Управління щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії в бік її зниження.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року необхідно залишити без змін, оскільки вона є законною і обґрунтованою та ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Мойсюк М.І.