Справа № 815/930/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р. Справа № 815/930/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.
при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
Представник позивачаВалов Д.О. (довіреність)
Митниця Моргун Н.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» про забезпечення адміністративного позову задоволено. Заборонено Одеській митниці Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39441717) до розгляду даної справи №815/930/17 по суті та набрання рішення суду по справі законної сили перераховувати надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» () по митним деклараціям № 500060001/2016/014479 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014504 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014508 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014516 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014526 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014531 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014532 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014535 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014537 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014542 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014564 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014565 від 29.12.2016 року, № 500060001/2017/000469 від 19.01.2017 року, № 500060001/2017/000491 від 20.01.2017 року, № 500060001/2017/000928 від 01.02.2017 року фінансові гарантії у вигляді внесення грошової застави загальним розміром 714344 (сімсот чотирнадцять тисяч триста сорок чотири гривні) грн. 78 коп. з рахунку митного органу до державного бюджету у якості митних платежів.

Не погодившись з Ухвалою суду першої інстанції, Одеська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» про забезпечення адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи Одеською митницею ДФС прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2016/610065/2 від 27.12.2016 року, №500060001/2016/610066/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610067/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610068/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610069/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610076/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610070/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610071/2 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/610072/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610073/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610074/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/610075/2 від 28.12.2016 року, №500060001/2017/610002/2 від 19.01.2017 року, №500060001/2017/610003/2 від 20.01.2017 року, №500060001/2017/610005/2 від 01.02.2017 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2016/00259 від 27.12.2016 року, №500060001/2016/00260 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00261 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00262 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/00263 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00270 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00264 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00265 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00266 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00267 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00268 від 28.12.2016 року, №500060001/2016/00269 від 28.12.2016 року, №500060001/2017/00006 від 19.01.2017 року, №500060001/2017/00008 від 20.01.2017 року, № 500060001/2017/00016 від 01.02.2017 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» звернулося до суду з клопотанням про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Одеській митниці Державної фіскальної служби України до розгляду даної справи № 815/930/17 по суті та набрання рішення суду по справі законної сили перераховувати надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» по митним деклараціям № 500060001/2016/014479 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014504 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014508 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014516 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014526 від 28.12.2016 року, № 500060001/2016/014531 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014532 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014535 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014537 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014542 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014564 від 29.12.2016 року, № 500060001/2016/014565 від 29.12.2016 року, № 500060001/2017/000469 від 19.01.2017 року, № 500060001/2017/000491 від 20.01.2017 року, № 500060001/2017/000928 від 01.02.2017 року фінансові гарантії у вигляді внесення грошової застави загальним розміром 714344 (сімсот чотирнадцять тисяч триста сорок чотири гривні) грн. 78 коп. з рахунку митного органу до державного бюджету у якості митних платежів.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що оскільки подання до суду адміністративного позову та відкриття провадження по справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення, а строк дії фінансової гарантії не може перевищувати 90 днів, відповідач, по спливу 90-денного терміну перерахує суму наданої гарантії до державного бюджету, та при задоволенні позовних вимог судом, для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів, за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи, випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з ч. 8 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 9 статті 55 МК України передбачено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів, орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 313 МК України при невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави.

У відповідно до п. 43.1. ст. 43 Податкового Кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно п. 43.4. ст. 43 ПК України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Пунктом 43.5. ст. 43 ПК України встановлено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Також, процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України № 816 від 20 липня 2007 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом, поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання, та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Як зазначалося судом, предметом даного спору є перевірка правомірності рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон.

В свою чергу, з метою забезпечення адміністративного позову, позивачем подано до суду відповідне клопотання, з якого вбачається про можливу необхідність докладання значних зусиль для повернення сплачених фінансових гарантій, а як наслідок необхідність заборонити митному органу перераховувати отримані фінансові гарантії до державного бюджету.

Колегія суддів вважає, що під час винесення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції повинен був врахувати, що вищевказаними нормами законодавства визначено порядок повернення надмірно сплачених митних платежів до державного бюджету, а тому, вразі задоволення позовних вимог у даній справі, позивач має право скористатися таким порядком та повернути сплачені фінансові гарантії.

Крім того, позивачем не було надано суду інших доказів та чітких фактів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди власним правам, свободам та інтересам та не наведено підстав, з яких вбачається, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Тому, колегія суддів вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як вказане клопотання є необґрунтованим, існує інший порядок вирішення спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, колегія судів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв Ухвалу від 20 лютого 2017 року із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України).

Керуючись ст.ст. 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби, - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року по справі № 815/930/17, - скасувати та постановити у справі нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн - моторс» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ухвалу складено у повному обсязі - 21 червня 2017 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко