Справа № 760/19787/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
15 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Мельничука В.П.
суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,
при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає спірну постанову відповідача протиправною, оскільки фактично судове рішення в повному обсязі виконано не було.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.
Судом першої інстанції було встановлено наступне.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.01.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 30-місячного грошового забезпечення відповідно до Постанови КМ України від 28 травня 2008 року № 499. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30 місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності, з врахуванням вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
На підставі вказаної постанови суду 08.04.2016 року судом видано виконавчий лист.
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.04.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання судового рішення.
У зв`язку з цим 30 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до судовго рішення від 20.01.2016 року Міністерство оборони України було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30 місячного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з врахуванням вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» на день встановлення інвалідності.
Постановою встановлено, що інвалідність позивача настала 06.11.2013 року.
Відповідно п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення інвалідам II групи.
Відповідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять:посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до довідки Одеського обласного військового комісаріату від 25 травня 2012 року № 097423 з 01 квітня 2012 року розмір грошового забезпечення особам, які проходять військову службу за посадою позивача, з якої його було звільнено з військової служби, становило 2375,00 грн.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (у редакції, чинній на час встановлення інвалідності у позивача) з 01 вересня 2013 року за посадою, з якої звільнено позивача з військової служби, встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення.
У той же час, судом першої інстанції було встановлено, що територіальний підрозділ боржника (Одеський обласний військовий комісаріат) склав та направив до Міністерства оборони України довідку про грошове забезпечення позивача станом на день встановлення інвалідності останньому від 11 травня 2016 року № 3832, де зазначено загальний розмір грошового забезпечення 2222,15 грн., у тому числі посадовий оклад 685,00 грн., оклад за військовим званням 65,00 грн., надбавка за вислугу років (35%) 262,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 506,25 грн. та премію (10%) 68,50 грн. замість належного розміру премії (125% посадового окладу) 856 грн. 25 коп., а також щомісячна додаткова грошова винагорода (40%) - 634,90 грн., замість належного розміру щомісячної додаткової грошової винагороди (40% грошового забезпечення) 950,00 грн.
Однак, державний виконавець не здійснив перевірку виконання боржником судового рішення у відповідності до правил ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що боржник виконав судове рішення у рамках виконавчого провадження № 50945806 частково, а тому застосування державним виконавцем положень п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», як підставу закінчення виконавчого провадження, є передчасним.
Представник відповідача, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача.
З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.
За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Головуючий-суддя: В.П. Мельничук
Судді: І.О. Лічевецький
В.Е. Мацедонська
Повний текст виготовлено 16.06.2017 року.
Головуючий суддя Мельничук В.П.
Судді: Лічевецький І.О.
Мацедонська В.Е.