Справа № 804/3016/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2017 рокусправа № 804/3016/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 р. в справі № 804/3016/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі Новомосковська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.04.2016 р. № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 188068,77 грн., в тому числі за основним платежем 125379,18 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 62689,59 грн.; рішення № НОМЕР_2 від 21.04.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 6002,73 грн.; вимоги № Ф- від 21.04.2016 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 60027,26 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 р. позов задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.04.2016 р. про застосування та стягнення донарахованих сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 188068,77 грн., в тому числі - 125379,18 грн. основного платежу та 62689,59 грн. штрафних санкцій, вимога № НОМЕР_3 від 21.04.2016 р. про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 60027,26 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує на неврахування судом першої інстанції встановлення заниження в ході перевірки валового доходу за 2014 рік на 25105,68 грн. Крім того, зазначено про неврахування судом порушення законодавства при визначенні витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу. Так, вказує, позивачем в декларації за 2014 р. відображено понесення витрат всього в розмірі 1998698,77 грн., в тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробничій діяльності, в сумі 1938219,51 грн., проте фактично за даними перевірки валові витрати, безпосередньо повязані з одержанням доходу та підтверджені первинними документами, в тому числі витрачені на придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції згідно з операціями, за результатами яких у цьому періоді отримано дохід, складають 1208604,31 грн. При цьому апелянт посилається на податкову інформацію про порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача ТОВ «Руст ЛТД», ТОВ «Кворум Трейд», ТОВ «БК «Купол», ТОВ «Укррегіонторг», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Трайдент Буд». Крім того, позивач не мав достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень, інших основних засобів для забезпечення ведення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників; не надав первинні документи та документи, що підтверджують транспортування товару від ТОВ «Кворум Трейд», ТОВ «БК «Купол», ТОВ «Укррегіонторг», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Трайдент Буд», тому вказує на відсутність факту поставки товарів (робіт, послуг), відповідно, на відсутність обєкта оподаткування.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 На підставі акту перевірки № 113/172/НОМЕР_4 від 09.03.2016 р. про результати документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.04.2016 р. про застосування та стягнення донарахованих сум податку на доходи фізичних осіб у розмірі 188068,77 грн., в тому числі 125379,18 грн. основного платежу та 62689,59 грн. штрафних санкцій; вимога № НОМЕР_3 від 21.04.2016 р. про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 60027,26 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 21.04.2016 року у розмірі 6002,73 грн.

Суд першої інстанції зазначив про надання позивачем до матеріалів справи первинних документів, що підтверджує реальність господарських відносин з ТОВ «Руст ЛТД», ТОВ «Трайден Буд», ТОВ «БК «Купол», ТОВ «Квотум Трейд», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Укррегіонторг», та вказав, що дослідження цих первинних документів свідчить, що вони оформлювались в рамках виконання умов договорів на придбання продукції, їх відображення в бухгалтерському обліку показало, що вони складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вважав, що акт перевірки не свідчить про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, що могло б стати підставою для визначення контролюючим органом податкових зобов'язань, у звязку з чим дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та вимоги № НОМЕР_3 про сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 21.04.2016 р. у розмірі 6002,73 грн., суд першої інстанції виходив з того, що в порушення п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України позивачем несвоєчасно подано розрахунок форми № 1ДФ за IV квартал 2014 р., зазначивши, що позивачем порушено строки подачі розрахунку нарахування єдиного внеску, а тому відповідачем правомірно було прийнято рішення № НОМЕР_2 від 21.04.2016 р.

Предметом апеляційного оскарження є постанова суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та вимоги № НОМЕР_3, але зазначає, що судом першої інстанції фактичне на здійснений аналіз спірних господарських операцій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Новомосковської ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р., висновки якої оформлено актом № 113/172/НОМЕР_4 від 09.03.2016 р. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми валових витрат в розмірі 729614,20 грн. за 2014 р. та заниження суми валового доходу в розмірі 25105,68 грн. за 2014 р., в результаті чого збільшено суму оподатковуваного доходу та розмір податку на 125379,18 грн.; п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6, п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині заниження єдиного соціального внеску на суму 60027,26 грн.; п. 51.1 ст. 51, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання податкового розрахунку за формою № 1ДФ (а.с. 14-67 т.1).

За результатами перевірки контролюючим органом прийняті податкове повідомлення-рішення від 21.04.2016 р. № НОМЕР_1 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 188068,77 грн., в тому числі за основним платежем 125379,18 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 62689,59 грн.; рішення № НОМЕР_2 від 21.04.2016 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 6002,73 грн.; вимога № Ф- від 21.04.2016 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 60027,26 грн. (а.с. 11-13 т.1).

Підставою збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, донарахування єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування є висновок контролюючого органу про не підтвердження фактичного здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Руст ЛТД», ТОВ «Трайден Буд», ТОВ «БК «Купол», ТОВ «Квотум Трейд», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Укррегіонторг».

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач не мав господарських відносин з ТОВ «БК «Купол».

Так, позивачем в декларації з податку на додану вартість за липень 2014 р. задекларовано придбання товару у ТОВ «БК «Купол», фактично господарських операцій з цим підприємством позивачем у зазначеному періоді не здійснювалось.

В жовтні 2014 р. позивачем подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, в якому зазначено замість ТОВ «БК «Купол» ТОВ «Бест Ліміт».

Тобто, фактично контролюючим органом здійснено збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, донарахування єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування у звязку із не підтвердженням фактичного здійснення позивачем господарських операцій, в тому числі, й з ТОВ «Бест Ліміт», а не з ТОВ «БК «Купол».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у періоді, який перевірявся, позивачем здійснювалось придбання товару (шин).

Так, 05.05.2014 р. позивачем як покупцем укладено з ТОВ «Руст ЛТД» як продавцем договір купівлі-продажу № 505/14, за умовами якого позивачем придбавався товар, найменування, кількість, ціна якого визначалися накладними (а.с. 237-238 т.2). Виконання умови договору та придбання позивачем товару (шин в асортименті, камер, обідної стрічки) підтверджено видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними (а.с. 114-119 т.3). Перевезення товару від продавця позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 165-166 т.3). Фактичне отримання товару підтверджено актами приймання-передачі товару від 05.05.2014 р. та від 28.05.2014 р. (а.с. 145-146 т.3). З вказаних первинних документів вбачається, що позивачем в травні 2014 р. придбано зазначений товар на загальну суму 42163 грн., в тому числі податок на додану вартість 7027,17 грн. (05.05.2014 р.) та на загальну суму 31531 грн., в тому числі податок на додану вартість 5255,17 грн. (28.05.2014 р.).

02.06.2014 р. позивачем як покупцем укладено з ТОВ «Трайдент Буд» як продавцем договір купівлі-продажу № 02/06, за умовами якого позивачем придбавався товар, найменування, кількість, ціна якого визначалися накладними (а.с. 239-240 т.2). Виконання умови договору та придбання позивачем товару (шин) підтверджено видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними (а.с. 108-113 т.3). Перевезення товару від продавця позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 152-152 т.3). Фактичне отримання товару підтверджено актами приймання-передачі товару від 12.06.2014 р. та від 25.06.2014 р. (а.с. 131-132 т.3). З вказаних первинних документів вбачається, що позивачем в червні 2014 р. придбано зазначений товар на загальну суму 27900 грн., в тому числі податок на додану вартість 4650 грн. (12.06.2014 р.) та на загальну суму 28000 грн., в тому числі податок на додану вартість 4666,67 грн. (25.06.2014 р.).

01.07.2014 р. позивачем як покупцем укладено з ТОВ «Бест Ліміт» як продавцем договір купівлі-продажу № 1/07, за умовами якого позивачем придбавався товар, найменування, кількість, ціна якого визначалися накладними (а.с. 241-242 т.2). Виконання умови договору та придбання позивачем товару (шин, камер, обідної стрічки) підтверджено видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними (а.с. 93-107 т.3). Перевезення товару від продавця позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 147-151 т.3). Фактичне отримання товару підтверджено актами приймання-передачі товару від 02.07.2014 р., від 04.07.2014 р., від 14.07.2014 р., від 21.07.2014 р., від 24.07.2014 р. (а.с. 126-130 т.3). З вказаних первинних документів вбачається, що позивачем в липні 2014 р. придбано зазначений товар на загальну суму 44284 грн., в тому числі податок на додану вартість 7380,67 грн. (24.07.2014 р.), на загальну суму 46705 грн., в тому числі податок на додану вартість 7784,17 грн. (21.07.2014 р.), на загальну суму 33050 грн., в тому числі податок на додану вартість 5508,33 грн. (14.07.2014 р.), на загальну суму 47690 грн., в тому числі податок на додану вартість 7948,33 грн. (04.07.2014 р.), на загальну суму 52000 грн., в тому числі податок на додану вартість 8666,67 грн. (02.07.2014 р.).

01.08.2014 р. позивачем як покупцем укладено з ТОВ «Квотум Трейд» як продавцем договір купівлі-продажу № 7/08, за умовами якого позивачем придбавався товар, найменування, кількість, ціна якого визначалися накладними (а.с. 243 т.2). Виконання умови договору та придбання позивачем товару (шин, автокамер, обідної стрічки) підтверджено видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними (а.с. 75-83 т.3). Перевезення товару від продавця позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 162-164 т.3). Фактичне отримання товару підтверджено актами приймання-передачі товару від 04.08.2014 р., від 15.08.2014 р., від 18.08.2014 р. (а.с. 142-144 т.3). З вказаних первинних документів вбачається, що позивачем в серпні 2014 р. придбано зазначений товар на загальну суму 36188 грн., в тому числі податок на додану вартість 6031,33 грн. (04.08.2014 р.), на загальну суму 50420 грн., в тому числі податок на додану вартість 8403,33 грн. (15.08.2014 р.), на загальну суму 51150 грн., в тому числі податок на додану вартість 8525 грн. (18.08.2014 р.).

01.09.2014 р. позивачем як покупцем укладено з ТОВ «Арвальд» як продавцем договір купівлі-продажу № 15, за умовами якого позивачем придбавався товар, найменування, кількість, ціна якого визначалися накладними (а.с. 244-245 т.2). Виконання умови договору та придбання позивачем товару (шин, автокамер) підтверджено видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними (а.с. 84-92 т.3). Перевезення товару від продавця позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 154-156 т.3). Фактичне отримання товару підтверджено актами приймання-передачі товару від 02.09.2014 р., від 08.09.2014 р., від 25.09.2014 р. (а.с. 134-136 т.3). З вказаних первинних документів вбачається, що позивачем в вересні 2014 р. придбано зазначений товар на загальну суму 49750 грн., в тому числі податок на додану вартість 8291,67 грн. (08.09.2014 р.), на загальну суму 50840 грн., в тому числі податок на додану вартість 8473,33 грн. (02.09.2014 р.), на загальну суму 51650 грн., в тому числі податок на додану вартість 8608,33 грн. (25.09.2014 р.).

01.10.2014 р. позивачем як покупцем укладено з ТОВ «Укррегіонторг» як продавцем договір поставки № 11/2014-Т, за умовами якого позивачем придбавався товар, найменування, кількість, ціна якого визначалися накладними (а.с. 246 т.2). Виконання умови договору та придбання позивачем товару (шин, автокамер, обідної стрічки) підтверджено видатковими накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними (а.с. 157-161 т.3). Перевезення товару від продавця позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (а.с. 154-156 т.3). Фактичне отримання товару підтверджено актами приймання-передачі товару від 17.10.2014 р., від 13.10.2014 р., від 02.10.2014 р., від 22.10.2014 р., від 24.10.2014 р. (а.с. 137-141 т.3). З вказаних первинних документів вбачається, що позивачем в жовтні 2014 р. придбано зазначений товар на загальну суму 45500 грн., в тому числі податок на додану вартість 7583,33 грн. (24.10.2014 р.), на загальну суму 49200 грн., в тому числі податок на додану вартість 82000 грн. (22.10.2014 р.), на загальну суму 53400 грн., в тому числі податок на додану вартість 8900 грн. (17.10.2014 р.), на загальну суму 51780 грн., в тому числі податок на додану вартість 8630 грн. (13.10.2014 р.), на загальну суму 47260 грн., в тому числі податок на додану вартість 7876,67 грн. (02.10.2014 р.).

Позивачем здійснена оплата придбаного товару, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що позивачем у періоді, що перевірявся, здійснювалась діяльність з оптової торгівлі деталями та приладдям для автомобільних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автомобільних засобів (а.с. 16 т.1).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що придбані за спірними господарськими операціями товари (шини, автокамери, обідні стрічки) в подальшому позивачем використано у господарській діяльності шляхом продажу іншим субєктам господарювання, що підтверджено наявними в матеріалах справи договорами, первинними документами (а.с. 86-250 т.1, 1-110, 160-236 т.2).

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що формування позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, у спірному періоді, відбулось, зокрема, за рахунок сум на придбання товарів по зазначеним вище спірним господарським операціям. Фактичне отримання позивачем товарів, як зазначено вище, підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку, між сторонами здійснено розрахунки, про що свідчать платіжні документи, наявні в матеріалах справи.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Використання придбаних товарів у оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 177.2, 177.3, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з п. 177.9 ст. 177 цього кодексу оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.

За приписами п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п. 138.8.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

Податковий кодекс України в якості підстави для не включення певних сум до складу валових витрат передбачає тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.

Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що спірні правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому враховується, що на момент здійснення господарських правовідносин контрагенти позивача були зареєстрованими як юридичні особи у встановленому законом порядку.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для твердження про завищення позивачем витрат, що враховуються при визнанні обєкта оподаткування.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції податкової інформації про порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача ТОВ «Руст ЛТД», ТОВ «Кворум Трейд», ТОВ «БК «Купол», ТОВ «Укррегіонторг», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Трайдент Буд» колегія суддів вважає незмістовними.

В порушення приписів ч. 2 ст. 71 КАС України доводи апелянта не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що контрагенти позивача в перевіряємий період мали статус платників податку на додану вартість, відомості про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємств до ЄДР не вносилось, а відтак, вказані підприємства мали право видавати позивачу податкові накладні та інші первинні документи на підтвердження факту отримання останнім товару.

Колегія суддів зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, показників податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та податкових зобовязань і має всі документальні підтвердження розміру показників податкової звітності.

Щодо посилання відповідача на те, позивач не мав достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень, інших основних засобів для забезпечення ведення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників, суд апеляційної інстанції зазначає про їх безпідставність, оскільки позивачем доведено наявність у нього в оренді приміщень, які він використовує для здійснення господарської діяльності (а.с. 83-85 т.1).

Доводи про не надання первинних документів та документів, що підтверджують транспортування товару від ТОВ «Кворум Трейд», ТОВ «Бест Ліміт», ТОВ «Укррегіонторг», ТОВ «Арвальд», ТОВ «Трайдент Буд», спростовані змістом акту перевірки, в якому зазначено про дослідження а ходів перевірки первинних документів по спірним господарським операціям.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2016 р. № Ф- колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

З урахуванням встановлення правомірності формування позивачем валових витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, що обумовило протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 р. в справі № 804/3016/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 р. в справі № 804/3016/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 22.06.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко