Справа № 826/25219/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації, за участю третьої особи без самостійних вимог - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської державної адміністрації про:

- визнання неправомірним та скасувати рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (протокол №8 від 13.10.2015 р.), про відмову у встановленні статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_3;

- зобов'язання Київську міської державну адміністрацію прийняти рішення про встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати ОСОБА_3 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2015 р. №3538.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (протокол №8 від 13.10.2015 р.) про відмову у встановленні статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_3 Зобов'язано Київську міську державну адміністрацію прийняти рішення про встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати ОСОБА_3 посвідчення постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2015 р. №3538.

На вказану постанову виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

На підставі статті 27 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Київською міською державною адміністрацією встановлено ОСОБА_3 статус дитини, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за критерієм опромінення щитовидної залози та видане посвідчення серії НОМЕР_1 від 15 червня 1998 року.

У зв'язку з погіршенням стану здоров'я та проведення медичного обстеження у Київському міському клінічному ендокринологічному центрі у 2014 році позивачу поставлено діагноз онкологічне захворювання: папілярна карцинома щитовидної залози (рак щитовидної залози).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства надзвичайних ситуацій України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2015 р. №3538 встановлено, що дане захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

З урахуванням експертного висновку та враховуючи характер захворювання пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, при повторному огляді позивачу з 14.09.2015 р. встановлено 3 групу інвалідності згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0435419.

Оскільки причиною захворювання, яке призвело до інвалідності є вплив аварії на ЧАЕС, позивач звернулася до відповідача із заявою щодо встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

На засіданні Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженої розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.04.2011 р. №550 розглянуто заяву позивача від 18.09.2015 р. та прийнято рішення, яке оформлено протоколом №8 від 13.10.2015 р. про відмову ОСОБА_3 у визначенні статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Відмова вмотивована тим, що на час видачі експертного висновку про зв'язок захворювання з впливом аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення інвалідності, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, позивач немала статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, так як була вже повнолітня.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що критерієм при визначенні статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є встановлення причинного зв'язку хвороби, що привела до інвалідності, а не вік особи на час настання таких обставин.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 11 цього Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» крім осіб, зазначених у частині 1 цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу у передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу), визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною 1 цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону.

Статтею 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті. На встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.

З наведених норм вбачається, що для віднесення осіб до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи необхідне встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 14 вказаного Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Обов'язковою умовою для встановлення причинного зв'язку є підтвердження його під час стаціонарного обстеження медичною комісією визначеного рівня.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства надзвичайних ситуацій України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2015 р. №3538 підтверджено, що захворювання ОСОБА_3 пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, інших захворювань, ніж рак щитовидної залози, які могли б вплинути на інвалідність позивача при проведенні експертиз встановлено не було, а отже саме зазначене захворювання було підставою для встановлення ОСОБА_3 інвалідності 3 групи.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51).

У відповідності до п. 2 Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно абзацу 5 пункту 10 Порядку №51 видача посвідчень провадиться інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи

З огляду на викладене, оскаржуваним рішенням Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач позбавив позивача певного кола прав, свобод та соціальних гарантій, якими остання була наділена, у зв'язку з наданням державою певного правового статусу - особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Посилання відповідача на те, що після досягнення повноліття позивач втратила статус дитини, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи в дитячому віці, а відповідно їй не було встановлено причинного зв'язку інвалідності із наслідками Чорнобильської катастрофи, - є необґрунтованими, оскільки такий причинний зв'язок інвалідності із наслідками Чорнобильської катастрофи встановлений позивачу не як дитині, а як повнолітній особі.

Крім того, саме експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства надзвичайних ситуацій України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2015 р. №3538, встановлено причинний зв'язок між захворюванням та випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, повнолітній статус особи не впливає та не може впливати на обов'язок відповідного суб'єкту владних повноважень встановлювати певній особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення встановленого зразку постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи за наявності передбаченого чинним законодавством висновку експертної комісії.

Оскільки всі необхідні документи були подані позивачем при зверненні за видачею посвідчення, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач має право на видачу посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, тому відповідача необхідно зобов'язати видати відповідне посвідчення.

При цьому, колегія суддів враховує наступне.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Камітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, виключною ознакою дискреційних повноважень є право певного органу приймати рішення, вчиняти дії чи утримуватися від них із певною свободою розсуду, тобто якщо у певній ситуації існує можливість прийняти одне з кількох допустимих рішень.

Разом з тим, у відповідача за наслідками скасування рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (протокол №8 від 13.10.2015 р.) є лише один можливий варіант вчинення дій - прийняти рішення про встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати ОСОБА_3 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на підставі експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 17.07.2015 р. №3538. Тобто, у даному випадку, вільний розсуд відсутній, а отже й відсутні підстави для висновку про втручання суду у дискреційні повноваження. Закон чітко визначає порядок дій суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, відступити від яких він не може.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову, а тому апеляційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 19.06.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.