Справа № 308/13735/16-а
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5793/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до УПСЗН Ужгородської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року, - позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо відмови в видачі довідки про заробітну плату.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради видати довідку ОСОБА_1 про заробітну плату за посадовим окладом до посади керівних працівників чи спеціалістів у межах відповідної категорії у відповідному державному органі станом на 01.12.2015 року, 01.05.2016 рік, 01.01.2017 рік, що відповідає посаді головного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних Ужгородського міського центру зайнятості з якого вийшла на пенсію, врахувавши в довідці складові заробітної плати, та інші виплати.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30.06.2011 року звільнена з Ужгородського міського центру зайнятості з посади головного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних у зв'язку з виходом на пенсію по стану здоров'я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, як державний службовець.

З 01.07.2011 року УПФ України міста Ужгорода позивачу призначена пенсія державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 01.12.1993 р. № 3723-ХХІІ у розмірі 90 % заробітної плати, з врахуванням стажу роботи державного службовця - 23 роки 7 місяців 25 днів.

18.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до УПСЗН Ужгородської міської ради із заявою про видачу двох довідок, а саме: довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії державного службовця станом на 01.12.2015 року, 01.05.2016 року та 01.01.2017 року з врахуванням в такій складових заробітної плати та інших виплат (нагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація) відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів»; Постанови Кабінету Міністрів України від року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 18.01.2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів».

Вказані довідки необхідні позивачу для звернення до Управління ПФУ щодо здійснення перерахунку пенсії, відтак відсутність довідок для перерахунку пенсії унеможливлює подальше звернення з цього приводу.

Разом з тим листами за № У-04746/35.07-01 від 12.12.2016 року та № У-00429/35 07.-01 від 06.02.2017року УПСЗН Ужгородської міської ради надало позивачу відповідь про відсутність підстав щодо видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії державного службовця.

Підставою відмови у видачі довідок відповідач вказує те, що згідно роз'яснень департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, якому управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради підконтрольне в частині делегованих повноважень, надісланих для врахування та керівництва в роботі, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37-1 - Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 "Про державну службу" відсутні.

Вказані дії Управління праці та соціального захисту населення позивач вважає такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, що відповідно стало підставою для звернення її до суду з даним позовом.

Перевіривши правомірність висновків суду першої інстанції шляхом всебічного та об'єктивного дослідження матеріалів справи, колегія суддів не погодилась з такими враховуючи наступне.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульоване нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, у зв'язку з чим, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно з ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 постанови КМ України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 № 865 було передбачено, що перерахунок пенсії проводився виходячи із заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено пенсію.

Відповідно до постанови КМ України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 № 1013 підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям проведено з 01.12.2015.

Так, до 01.12.2015 п. 5 Постанови КМ України № 865 передбачав, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 були внесені зміни до п.5 названої Постанови КМ № 865, яка починаючи з 01.12.2015 передбачає лише форму довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

З аналізу вищенаведених правових норм видно, що оскаржуваними пунктами постанови від 09.12.2015 № 1013 виключено п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 856 щодо визначення заробітної плати для перерахунку пенсії та абзац 1 п. 5 згадуваної постанови викладено в новій редакції, якою виключено норму щодо перерахунку пенсій з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Слід зазначити, що відповідно до змін, внесених згідно з постановою Пенсійного фонду України № 15-2 від 04.07.2016 про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 № 15-1, - довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, а ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію - виключено.

При цьому слід зазначити, що відмова у видачі довідки для перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Право на перерахунок пенсії у позивача могло виникнути лише після звернення з відповідною заявою до пенсійного органу, що є у причинно-наслідковому зв'язку із отриманням довідки про заробітну плату. Однак, таке звернення щодо отримання довідки про заробітну плату державного службовця відбулось після внесення змін до Постанови №865, у якій видача такої не передбачена, що і призвело до певних правових наслідків.

Отже, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачений Законами України, оскільки відповідно до постанови КМ України від 09.12.2015 № 1013, були внесені зміни до п. 5 постанови КМ України № 865, а тому починаючи з 01.12.2015 державні органи за останнім місцем роботи уповноважені видавати довідку лише для призначення пенсії, а не для її перерахунку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції по даній справі зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності позивачем обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обов'язковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради - задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року по справі № 308/13735/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повний текст судового рішення виготовлено 19.06.2017 року