Справа № 820/6721/16
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р.Справа № 820/6721/16

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Курило Л.В., Присяжнюк О.В.

при секретарі Дудка О.А.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі № 820/6721/16

за позовом ОСОБА_3

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 21.11.2016 р., складений Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області, згідно ТТН № 282, в частині стягнення 2559,12 євро, обмеживши встановлений розмір такої плати до 194,88 євро.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі № 820/6721/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі № 820/6721/16 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2016 р. посадовою особою та оператором вагового комплексу пункту габаритно-вагового контролю у с. Опарипси а/д Київ-Чоп 434 км здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки Renault (модель Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1), який належить ОСОБА_3, результати чого зафіксовано в акті від 21.11.2016 р. № ВК 0170241.

В результаті габаритно-вагового контролю встановлено, що перевезення вантажів здійснюється з перевищенням вагових обмежень, а саме: перевищення осьового навантаження на одиночну вісь 15 т. 56 кг при допустимих 11 т., що було зафіксовано в квитанції, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акті від 21.11.2016 р. № 0002589 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

У зв'язку з цим, посадовою особою Укртрансбезпеки сформовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 21.11.2016 р. згідно ТТН № 282 від 21.11.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_3 нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 2754,00 євро.

Не погодившись зі складеним відповідачем розрахунком, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що посадовими особами управління Укртансбезпеки було здійснено перевірку відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням порядку державного контролю на автомобільному транспорті, були з'ясовані всі обставини, які мали значення для розрахунку плати за проїзд.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі зазначив, що відповідачем неправомірно розраховано плату за проїзд за весь запланований позивачем маршрут - 540 кілометрів, оскільки останній фактично проїхав по території України лише 112 кілометрів. Так, в розрахунку від 21.11.2016 р. відстань перевезення визначено саме як «пройдена відстань», а не як «запланований маршрут», та безпідставно вказано 540 кілометрів, незважаючи на те, що позивач фактично проїхав по території України з порушенням вимог Порядку лише 112 кілометрів. Крім того, апелянт вважає, що у п. 7 акту № 0002589 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів як пройдену відстань також безпідставно зазначено 540 кілометрів, оскільки через тривалий час після зважування автомобіля, позивач усунув порушення, та не продовжив рух з перевантаженням.

Також апелянт по справі вказав, що перевищення осьового навантаження на автомобілі позивача склало 4,56 тонн, що становить відхилення у 41,5% від встановленого нормативу. В свою чергу, відповідачем в оскаржуваному розрахунку неправомірно встановлено плату за проїзд у розмірі 1,02 євро за кожен кілометр, оскільки за твердженням позивача ставка плати за проїзд в цьому випадку становить 0,87 євро за кожен кілометр, а тому розмір плати за проїзд, яка підлягає сплаті позивачем на користь відповідача становить 97,44 євро (112 км * 0,87 євро = 97,44 євро). При цьому, позивач зазначив, що він готовий сплатити плату за проїзд у п'ятикратному розмірі - 97,44*5 =487,2 євро.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Так, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів(п. 2 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.(п. 3, 4, 6 Порядку № 879).

Відповідно до положень п. 18, 21, 23, 24, 26-28 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних; водієві видається довідка результатів здійснення контролю, а у разі виявлення факту перевищення хоча б одного, зокрема, вагового нормативного параметру більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з, зокрема, вагових параметрів, протяжності маршруту, кількості перевезень протягом 30 днів з моменту визначення плати в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ на день проведення розрахунку та спрямовується до державного бюджету.

При цьому, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до п. 41 Порядку № 879 дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

З наведених вище доводів апелянта вбачається, що ним не заперечується факт перевищення допустимих вагових параметрів. В той же час спірним в межах цих правовідносин є відстань, за яку нараховано плату за проїзд та розмір цієї плати.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі наполягає на тому, що пройдена відстань з порушенням вагових параметрів лише 112 км. і після цього ним були усунуті виявлені порушення. При цьому, позивач вказав, що він пропонував працівникам Укртрансбезпеки здійснити повторне зважування, але йому було відмовлено у проходженні повторного зважування.

Відповідно до п. 24 Порядку № 879 після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами, транспортний засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем повторно був пройдений габаритно-ваговий контроль. Надана позивачем до суду апеляційної копія акту про перевантаження товару від 21.11.2016 р., в якому зазначено, що вантажовідправник здійснив відвантаження товару в об'ємі 5 т. на інший автомобіль, не є належним доказом на підтвердження того, що габаритно-вагові параметри були приведені позивачем у відповідність до нормативів, оскільки позивачем не надано відповідної товарно-транспортної накладної та інших доказів вчинення такої дії.

Так, згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

В свою чергу, в матеріалах справи містить лише ТТН № 282 від 21.11.2016 р. згідно якої пунктом навантаження товару було м. Львів, а пунктом розвантаження - м. Київ, відстань між якими становить 540 км., і саме така відстань правомірно зазначена відповідачем по справі у складеному ним розрахунку.

Що стосується вимоги позивача про скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 21.11.2016 р., складений Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області, згідно ТТН № 282, в частині стягнення 2559,12 євро, обмеживши встановлений розмір такої плати до 194,88 євро, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правовий акт індивідуальної дії є актом органів державної влади та посадових осіб, що встановлює, змінює або припиняє права та обов'язки певної особи (певного кола осіб), а також створює правила поведінки, передбачені для разового застосування. За своєю юридичною природою правовий акт індивідуальної дії є актом застосування правової норми до конкретних фактичних обставин, що тягнуть виникнення, зміну або припинення правовідносин між персонально визначеними особами, на яких поширюється дія такого акта.

Відповідно до пп. 5 п. 4 наказу Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України № 1007/1207 від 10.12.2013 р., посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до п.п. 30-31 Порядку № 879.

Згідно з абз. 1 п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою.

Визначення необхідної плати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми, орган, що здійснює нагляд і контроль в даній сфері, при наявності порушень з боку перевізників, визначає розмір плати за перевищення допустимих норм пересування великовагового транспорту на дорогах внутрішньодержавного значення згідно з Порядком № 879.

Розрахунок плати за проїзд контролюючого органу визначає розмір плати при виявленні порушень з боку перевізників і у цій частині є обов'язковим до виконання.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що відповідачем здійснено розрахунок плати неправильно, оскільки в ньому визначено плату за проїзд з урахуванням пройденої відстані у 540 км., в той час як фактично пройдена відстань від пункту завантаження до пункту габаритно-вагового контролю складала 112 км.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем, не було порушено п. 21 Порядку № 879 в частині зазначення пройденої відстані, про що зазначено вище.

В той же час, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати розрахунок плати за проїзд, яким визначено розмір плати та обов'язок сплатити ці кошти (в частині стягнення 2559,12 євро, обмеживши встановлений розмір такої плати до 194,88 євро).

Разом з тим, у випадку не сплати плати за проїзд, у відповідача є право стягнення зазначеної суми в судовому порядку та правильність її обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про стягнення суми, а не позов про скасування розрахунку, тобто дії посадових осіб відповідача щодо складання розрахунку фактично спрямовані на обґрунтування розміру позовних вимог у господарській або цивільній справі про стягнення суми, які здійснюються шляхом проведення арифметичних підрахунків на підставі відповідної Методики.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, із вищенаведених підстав, не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі № 820/6721/16 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі № 820/6721/16 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.04.2017р. по справі № 820/6721/16 за позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування розрахунку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 19.06.2017 року.