Справа № 818/1346/16
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 р.Справа № 818/1346/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016р. по справі № 818/1346/16

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправною і скасування відмови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому просив суд визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 26.09.2016р. №Р-09302/0/5/16/5447/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок йому в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, та зобов'язати відповідача затвердити цей проект землеустрою.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки обов'язковій державній експертизі підлягають лише проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель. Разом з тим, відповідно до вимог Земельного кодексу України земельні ділянки, які він просить передати в оренду, не належать до вказаної категорії земель. Крім того, зазначає, що єдиним можливим та правильним способом захисту його порушеного права у даному випадку буде зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити поданий ним проект землеустрою, оскільки, незважаючи на постанови Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2014р. у справі №818/3308/14 та від 14.03.2016р. у справі №818/3819/15, якими встановлено, що його проект землеустрою не підлягає обов'язковій державній експертизі, відповідач вже втретє відмовляє йому у затвердженні проекту.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 818/1346/16 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною і скасування відмови та зобов'язання вчинити дії.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 26.09.2016 року №Р-09302/0/5/16/5447/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач надав письмові заперечення, в яких вказав, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, Розпорядженням голови Сумської райдержадміністрації від 29.12.2012р. № 832-ОД ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду терміном на 10 років орієнтованою площею 90 га ріллі для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення із земель запасу на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.10).

На підставі вказаного розпорядження Товариством з обмеженою відповідальністю «Координат-БС», яке має відповідний дозвіл на даний вид робіт, відповідно до вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про землеустрій», «Про фермерське господарство» був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області.

Управлінням Держземагентства у Сумському районі Сумської області наданий висновок від 28.11.2013 № 6644/01-30-6433 про погодження зазначеного проекту землеустрою (а.с.11-12).

Листом від 05.09.2014р. №31-18-0.7-6399/2-14 Головне управління Держземагенства у Сумській області повідомило, що оскільки земельні ділянки з шифрами агровиробничих груп 53д та 121д відносяться до особливо цінних ґрунтів, перелік яких затверджений наказом Держкомзему України від 06.10.2013р. №245, то проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі, та роз'яснено право позивача повторно звернутися із клопотанням про затвердження проекту після проведення експертизи землевпорядної документації (а.с.13).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2014р. у справі №818/3308/14, яка набрала законної сили (а.с.18-20), визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Держземагенства у Сумській області, викладену у листі від 05.09.2014 р. № 31-18-0.7-6399/2-14, про обов'язкову державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, та зобов'язано відповідача розглянути поданий проект землеустрою.

В подальшому, після повторного надання позивачем на затвердження до Головного управління Держземагенства у Сумській області проекту землеустрою йому надійшов лист від 16.10.2015р. №ДС-31-18-0.7-5171/25-15 (а.с.14), в якому знову зазначено про необхідність проведення державної експертизи землевпорядної документації з посиланням на те, землі з шифрами агровиробничих груп 53д та 121д відносяться до особливо цінних груп ґрунтів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.03.2016р. у справі №818/3819/15, яка набрала законної сили (а.с.21-25), визнано протиправною і скасовано відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладену у листі від 16.10.2015 за № ДС-31-18-0.7-5171/25-15, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, та зобов'язано відповідача розглянути проект землеустрою, та прийняти рішення по цьому проекту згідно з вимогами ст. 19 Конституції України і частин 6, 10 ст.123 Земельного кодексу України.

Проте, за наслідками розгляду звернення позивача щодо виконання вищевказаного рішення суду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду Головним управлінням Держгеокадастру на адресу ОСОБА_1 направлено лист від 26.09.2016р. №Р-09302/0/5/16/5447/6-16 (а.с.16-17), в якому зазначено про обов'язковість проведення державної експертизи землевпорядної документації, оскільки землі агровиробничих груп з шифрами 53д та 121д відносяться до особливо цінних ґрунтів.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у задоволенні його заяви протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді проекту землеустрою, повинен був відповідно до ч.6 та 10 ст.123 ЗК України прийняти рішення про затвердження цього проекту та надання земельної ділянки у користування, оскільки земельні ділянки, які позивач просив надати в оренду, не відносяться до особливо цінних земель відповідно до вимог ст. 150 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Стаття 123 ЗК України встановлює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Частиною ч.2 ст. 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою є те, що проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі відповідно до ч. 6 ст.123 Земельного Кодексу України.

Як стверджує у письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача, проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі, оскільки земельні ділянки з шифрами агровиробничих груп 53д та 121д відносяться до особливо цінних ґрунтів, перелік яких затверджений наказом Держкомзему України від 06.10.2013р. №245.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться: у складі земель сільськогосподарського призначення:чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені ґрунти та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерново-буроземні глибокі і середньо глибокі ґрунти; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму, дернові глибокі ґрунти Закарпаття.

Крім того, пункти "б", "в", "г" частини 1 даної статті Кодексу до особливо цінних земель відносять:

- торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини;

- землі, надані в постійне користування НВАО "Масандра" та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів;

- землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

З наказу Держкомзему України від 06.10.2003р. №245 "Про затвердження особливо цінних груп ґрунтів", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 р. за № 979/8300, випливає, що до:

- агровиробничої групи 53д відносяться «чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильнореградовані середньосуглинкові»;

- агровиробничої групи 121д відносяться «лучно-черноземні середньосуглинкові грунти».

Отже, з аналізу норм слідує, що «чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильнореградовані середньосуглинкові» та «лучно-черноземні середньосуглинкові ґрунти» не належать до особливо цінних земель в розумінні ст.150 ЗК України, оскільки дана стаття містить вичерпний перелік особливо цінних земель.

Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України "Про державну експертизу землевпорядної документації" від 17.06.2004 р. № 1808-IV.

Так, абз.7 ст.9 цього Закону України встановлює, що обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Як зазначено вище, зі змісту ст. 150 ЗК України вбачається, що «чорноземи типові малогумусні та чорноземи сильнореградовані середньосуглинкові» та «лучно-черноземні середньосуглинкові ґрунти» не відносяться до особливо цінних земель, а тому проект землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок не підлягає обов'язковій державній експертизі.

Відтак, вимога відповідача про те, що проект землеустрою підлягає обов'язковій державній експертизі, є безпідставною

Крім того, Сумським окружним адміністративним судом вже розглядались справи за позовом ОСОБА_1, і у постанові від 23.12.2014р. у справі №818/3308/14, яка набрала законної сили, було зазначено, що відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування необхідності проведення експертизи, приймаючи оскаржувану вимогу відповідач діяв всупереч Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» та Земельного кодексу України, а у постанові від 14.03.2016р. у справі №818/3819/15, яка набрала законної сили, вказано, що зі змісту висновку Управління Держземагентства у Сумському районі Сумської від 10.03.2015 за №495/01-30 вбачається, що земельні ділянки не відносяться до особливо цінних земель, а тому проект землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок не підлягає обов'язковій державній експертизі.

Отже, під час розгляду цих справ підтверджено, що земельні ділянки відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України не відносяться до особливо цінних земель.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладена у листі від 26.09.2016р. №Р-09302/0/5/16/5447/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, є протиправною і підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, наведена міжнародна норма декларує ефективний спосіб захисту, що означає право особи на пред'явлення у суді такої вимоги на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити поданий Рядовим Д.В. проект землеустрою у даному випадку не буде втручанням у виключну компетенцію та дискреційні повноваження відповідача, оскільки позивач вже неодноразово звертався до нього з одного і того ж питання та отримував відмови із одних і тих же підстав - не проведення державної експертизи землевпорядної документації, які вже двічі були предметом судового розгляду у справах №818/3308/14 та №818/3819/15 та визнані протиправними.

Отже, правильним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 має бути зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, оскільки в іншій спосіб вирішити спірне питання, з урахуванням неодноразових відмов Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у вчиненні цих дій, неможливо.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 818/1346/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 27.12.2016р. по справі № 818/1346/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2017 р.