Справа № 804/2766/17
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 р. Справа № 804/2766/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представника відповідача Алістратової О.І. Гетманчук О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши свою позицію наступним. Позивачем сформовано податковий кредит за рахунок контрагента, який не мав можливості здійснити виконання робіт в зазначеному в первинних документах обсязі, оскільки вказаний контрагент не має достатнього обсягу ресурсів для здійснення виду господарської діяльності, зазначеного в договорах. Первинні документи позивача не підтверджують обсяг та зміст господарських операцій. В зв'язку з цим зроблено висновок про неможливість здійснення господарських операцій позивача з контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест». Угоди між позивачем та зазначеним контрагентом укладені з метою штучного створення податкового кредиту. В зв'язку з наведеним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» зареєстровано 28.04.2005 р., включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 33474621та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
27.12.2016 р.Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість під час взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» за період липень 2016 р. та серпень 2016 р.
За результатами перевірки складено акт № 15/04-62-14-04/33474621 від 04.01.2017 р.
Перевіркою встановлені, зокрема, наступні порушення, допущені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс»:
- пп. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та ч. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-ХІ, в результаті чого занижено податок на додану вартість (загальна декларація) в періоді, що перевірявся, на загальну суму 232 814,00 грн., в тому числі за липень 2016 р. у сумі 105 494,00 грн., за серпень 2016 р. у сумі 127 320,00 грн.
Порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки наступним.
Перевіркою досліджено виконання робіт для Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест».
В актах приймання-передачі виконаних робіт та Додатку № 1 до них відсутня інформація щодо фактичного місця надання послуг та кількості використаних людино-годин, необхідних для виконання відповідних послуг.
До перевірки не надано дозвільних документів на виконання вищенаведених послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест».
При цьому, основний вид діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» «46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням».
Наявність основних фондів - 0,0 грн. (фінансовий звіт не подано, додаток АМ не подано, податкова декларація з податку на прибуток за півріччя та 9 місяців 2016 р. не подано).
В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність виробничих активів та складських приміщень; відсутність придбання обладнання, необхідного для виконання робіт/послуг з підтримки та обслуговування антенно-фідерних приладів та зовнішньої інфраструктури на базових станціях мобільного зв'язку, модернізації базових станцій мобільного зв'язку («сайтах»), монтажних та налагоджувальних робіт на базових станціях мобільного зв'язку.
Згідно АІС «Податковий блок» підсистеми «Аналітична система» основними постачальниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» за липень 2016 р. та серпень 2016 р. були Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро Скло» (основний вид діяльності - «неспеціалізована оптова торгівля») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аль-Віто» (основний вид діяльності - «оптова торгівля хімічними продуктами»).
Інформація про власні основні засоби, складські приміщення, транспортне та торгівельне обладнання для здійснення фінансово-господарської діяльності вказаних контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» відсутня.
Встановлено факт реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро Скло» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-інвест» вікон та комплектуючих в асортименті, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Аль-Віто» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» - деетанпропанбутанізованого конденсату.
В акті перевірки зазначено про наявність первинних документів фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс».
01.04.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Астеліт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» укладено договір підтримки мережі радіозв'язку № АТМ14USЕ318.
04.05.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» укладено договір про виконання робіт № 0405/16.
Відповідно до п. 1.1. розділу І договору предметом договору є виконання робіт з: підтримки та обслуговування антенно-фідерних приладів та зовнішньої інфраструктури на базових станціях мобільного зв'язку, що обслуговуються Замовником; модернізації базових станцій мобільного зв'язку («сайтах»), що обслуговуються Замовником; монтажних та налагоджувальних робіт на базових станціях мобільного зв'язку; інших послуг.
24.06.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпром-інвест» укладено договір про виконання робіт № 2406/16.
Відповідно до п. 1.1. розділу І договору предметом договору є виконання робіт з: підтримки та обслуговування антенно-фідерних приладів та зовнішньої інфраструктури на базових станціях мобільного зв'язку, що обслуговуються Замовником; модернізації базових станцій мобільного зв'язку («сайтах»), що обслуговуються Замовником; монтажних та налагоджувальних робіт на базових станціях мобільного зв'язку; інших послуг.
Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентом надано первинні документи фінансово-господарської діяльності: договори; акти приймання-передачі виконаних робіт з додатками; податкові накладні; наряди-замовлення; дозвільні документи.
Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушенням ипід час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчоївлади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Згідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктомоподаткування є операціїплатниківподатку з:а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територіюУкраїни; е) постачання послуг з міжнароднихперевезеньпасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачанняяких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезеннятоварів та/абонеоборотнихактивів на митнутериторіюУкраїни.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієїподії, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складаєтьсяізсумподатків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територіюУкраїни.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а такожвід того, чиз дійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом сумиподатку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмету доказування.Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінюєналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що за перевіряємий період Товариством з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» договори про виконання робіт.
За результатами перевірки податковим органом встановлено, що основний вид діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» «46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням».
Наявність основних фондів - 0,0 грн. (фінансовий звіт не подано, додаток АМ не подано, податкова декларація з податку на прибуток за півріччя та 9 місяців 2016 р. не подано).
З аналізу податкових накладних контролюючим органом встановлено, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест» здійснювалось постачання: Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро Скло» - вікон та комплектуючих в асортименті, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Аль-Віто» - деетанпропанбутанізованого конденсату.
Вид діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Будпром-Інвест», зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, не відповідає зазначеному в договорах.
З матеріалів справи вбачається відсутність у вказаного підприємства необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах, вказаних в первинних документах.
В первинних документах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» не зазначено місце виконання робіт.
В договорах вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» знаходиться в м. Дніпро, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будпром-інвест» - в м. Біла Церква, Товариство з обмеженою відповідальністю «Астеліт» - в м. Києві.
Позивачем не наведено обґрунтувань економічної доцільності залучення для виконання робіт підприємства, що знаходиться на віддаленій відстані від обох замовників робіт.
Відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.»
Враховуючи наведене, позивачем надано не достатньо первинних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з наведеним в акті перевірки контрагентом.
Первинні документи підприємства формально відповідають вимогам законодавства. Проте, відповідно до Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 «статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарсько операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбаченічинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.»
Як вже зазначалося, позивачем не надано достатньої кількості первинних документів для підтвердження реальності здійснення господарських операцій.
З аналізу норм чинного законодавства, які регулюють виникнення у платника податків права на податковий кредит вбачається, що підставою виникнення у платника такого права є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком. З ціллю підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Доводи позивача стосовно того, що реальність виконання робіт з боку спірноговиконавця в адресу платника підтверджується необхідними первинними документами (договорами,актами приймання-передачі виконаних робіт з додатками, податковими накладними, та іншими документами), що містять необхідні для цілей оподаткування відомості про господарські операції та підтверджують факт їх реального виконання не приймаються судом до уваги в зв'язку з наступним.
Позивачем не надано достатніх обґрунтувань та доказів реального виконання спірних робіт в адресу позивача, доказів можливості виконання таких робіт завдяки залученню виконавцем інших контрагентів для подальшого виконання робіт позивачу. З матеріалів, наданих податковим органом, вбачається відсутність у контрагента підприємства об'єктивної можливості виконати роботи через недостатність ресурсів,не встановлення первинних документів про залучення спірним виконавцемтретіх осіб до виконання зазначених робіт.
Наведені обставини свідчать про невідповідність інформації у поданих позивачем первинних документах (зокрема, щодо виконавцяробіт) змісту розглядуваних операцій.
Слід зазначити, що якщо під час вирішення спору буде встановлено, що послуги дійсно надані позивачу, але не в тими особами, що зазначені в первинних документах, то відповідні первинні документи не є достовірними та не можуть підтверджувати право Товариства на податковий кредит.
Позивачем не обґрунтовано і наявності ділової мети у залученні до виконання робіт підприємства, територіально відділеного від позивача та іншого замовника, не доведено можливості виконання таких робіт за вказаних умов.
Позивачем також не доведено прояву в необхідному обсязі розумної обережності при укладенні договору зі спірним постачальником. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб'єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов'язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.
При цьому свідоцтво про державну реєстрацію та наявність реєстрації постачальника в органах податкової служби не характеризують підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентноспроможну особу на ринку, що гарантує виконання своїх зобов'язань через уповноважених представників. А відтак доказами прояву розумної обережності слугують не лише установчі документи та витяги з Єдиного державного реєстру, але й обґрунтування мотивів вибору контрагента, обставин укладення та виконання договорів, перевірка ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені підприємства.
І хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст.ст. 9,11, 17, 69-72,86, 94, 158-163, 167, 186, 254КодексуадміністративногосудочинстваУкраїни, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дека Сервіс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 15 червня 2017 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 15.06.2017 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук М.М.Бухтіярова