Справа № 127/4267/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/4267/17

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

15 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сисак Л.В.

представника відповідача Олексієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 31.03.2017 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник позивача заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач був звільнений у запас з посади командувача Повітряних Сил Збройних Сил України у 2015 році.

З 02.08.2015 року відповідачем була призначена позивачу пенсія за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії становив 9 490,00 грн., що підтверджується змістом протоколу за пенсійною справою від 02.08.2015 року.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2016 року №718, якою було збільшено розмір посадового окладу позивача, відповідач з 01.06.2016 року перерахував пенсію позивачу та встановив її у розмірі 25 375,00 грн., а з урахуванням надбавки як учасника бойових дій та учасника бойових дій в інших країнах загальний розмір пенсії становить 25 697,50 грн. (а.с.9).

У грудні 2016 року позивач отримав статус інваліда війни ІІІ групи.

З 01.01.2017 року позивачу перераховано пенсію із урахуванням інвалідності та встановлено її у розмірі 32 142,85 грн. (а.с.10).

Проте, фактично виплачується позивачу пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та згідно ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у розмірі 10 740,00 грн., що підтверджується довідками розрахунком пенсії, які надавалися відповідачем та містяться в матеріалах справи.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», , прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно ч.7 ст.43 Закону України «Пропенсійнезабезпеченняосіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 13.11.2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 гривень.

Рішенням Конституціного Суду України у справі за №7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

При цьому, положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Отже, максимальне обмеження розміру виплати пенсії у 2016 році перестало діяти з моменту ухвалення рішення конституційним судом, тобто з 20.12.2016 року.

Разом з тим, 01.01.2017 року із введенням в дію Закону України від 06.12.2016 року № 1774, набрали чинності положення статті 43, які не були предметом розгляду Конституційного суду та регулювали норми статті в межах дії іншого бюджетного року. Згідно вказаної норми, тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії, ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавки окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Оскільки зазначені зміни не визнавались такими, що не відповідають Конституції України підстави для їх не застосування та виплати пенсії у розмірі, що перевищує 10 740 гривень з 01.01.2017 року відсутні.

Водночас, згідно з матеріалами справи, пенсія позивачу була призначена в серпні 2015 року у розмірі 9490,00 грн. і в такому розмірі не підпала під обмеження встановлені на максимальний розмір пенсії запроваджений з 01.01.2016 року.

Однак, 01.06.2016 року розмір пенсії позивача був перехований з 9490,00 грн. на 25 697,50 грн. розмір якої відповідно вже становив більше ніж 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, а тому відповідно до вказаного закону і підлягав максимальному обмеженню до 10 740,00 грв.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час неконституційними не визнавалися та є чинними, дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача є правомірними.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.