Справа № 826/26104/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністерства охорони здоров'я України (МОЗ України), третя особа: Одеський міський пологовий будинок №5 про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства охорони здоров'я України (МОЗ України), третя особа: Одеський міський пологовий будинок № 5, в якому просив:

- визнати бездіяльність Міністерства охорони здоров'я України, яка полягала в незабезпеченні додержання Одеським міським пологовим будинком № 5 прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на охорону здоров'я, нездійснення контролю за якістю медичної допомоги, яка надавалася Одеським міським пологовим будинком № 5 протиправною;

- стягнути з Міністерства охорони здоров'я України на користь ОСОБА_3 кошти на загальну суму 8000 євро, що по курсу НБУ на 24 листопада 2015 року становить 204 656,26 грн. на відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю відповідача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 12 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що видано відповідне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1.

Дружина позивача очікувала дитину та ІНФОРМАЦІЯ_1 прибула в Одеській міський пологовий будинок № 5, який знаходиться за адресою: вул. Маршала Говорова, 28 для пологів.

Як зазначає позивач, попередньо між позивачем та лікарем ОСОБА_5, який на той час являвся працівником Одеського міського пологового будинку № 5, було досягнуто домовленості про те, що останній буде супроводжувати дружину позивача під час вагітності та прийме у неї пологи.

Позивач був присутній під час пологів внаслідок чого мав можливість спостерігати за їх ходом. Під час пологівву кабінет увійшли медсестри, які перевіривши стан дитини почали кричати, що відбувається асфікція та дитина народжується мертвою.

Після народження дитини медсестрами було констатовано наявність трьох пошкоджень пуповини та факт народження дитини мертвою. Офіційна причина смерті дитини - внутрішньоутробна гіпоксія вперше визначена під час пологів, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Одеського міського пологового будинку № 5 № 443 від 02 грудня 2011 року.

За викладеними фактами позивач 18 червня 2015 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відомості до ЄРДР та почати досудове розслідування. Станом на час розгляду справи у суді сторонам не відомо про хід кримінального провадження.

В подальшому, для уникнення подібного випадку, наступні пологи дружини позивача відбувалися за кордоном на території Австрії, у Відні, що підтверджується свідоцтвом про народження та копією довідки про реєстрацію особи (сина позивача) громадянином України. Внаслідок чого позивачем було понесені витрати, які полягали в оплаті медичних послуг на загальну суму 8000 євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Так, Міністерство охорони здоров'я України діє відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров'я України, яке затверджено Кабінетом Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (надалі - Положення № 267).

Відповідно до п. 1 цього Положення Міністерство охорони здоров'я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, а також забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно із пп. 4 п. 5 Положення № 267 МОЗ України здійснює контроль за діяльністю підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Отже, МОЗ України здійснює контроль за діяльністю підконтрольних йому підприємств та організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, випадок смерті дитини позивача стався у Комунальній установі «Пологовий будинок № 5», яка є комунальним закладом, тобто окремою юридичною особою, яка самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань органом управління Комунальної установи «Пологовий будинок № 5» є його засновник, а саме Одеська міська рада.

Статтею 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі - Закон N 280/97-ВР) передбачено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Згідно пп. 1 п. «а» статті 32 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров'я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Відповідно до статті 17 Основи законодавства України про охорону здоров'я провадження господарської діяльності в сфері охорони здоров'я, яка відповідно до закону підлягає ліцензуванню, дозволяється лише за наявності ліцензії.

З матеріалів справи вбачається, що згідно бази даних Ліцензійного реєстру МОЗ України Комунальна установа «Пологовий будинок № 5» має ліцензію видану МОЗ України.

Між тим, відповідно до Положення «Про клініко-експертні комісії Міністерства охорони здоров'я України» затвердженого наказом МОЗ України від 24 лютого 2010 року № 163, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, клініко-експертні комісії Міністерства охорони здоров'я України (далі - КЕК МОЗ) є постійно діючим органом, який створюється для колегіального розгляду клініко-експертних питань діагностики, лікування та реабілітації, скарг громадян України та інших осіб, яким надавалась на території України медична допомога, питань якості медичної допомоги, а також відповідних звернень підприємств, організацій, установ, фондів соціального страхування, судових органів, прокуратури тощо.

Відповідно до п. 2.1 Положення КЕК МОЗ розглядає питання, визначені пунктом 1.1 цього Положення, в закладах охорони здоров'я (далі - ЗОЗ) державної форми власності, що належить до сфери управління МОЗ та комунальної форми власності, що належать до сфери управління обласних державних адміністрацій під час проведення виїзних або невиїзних (шляхом запиту та отримання від ЗОЗ необхідних документів для клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги) перевірок.

Відтак, суб'єктом, що відповідає за дотримання медичними закладами якості надання медичної допомоги є саме клініко-експертні комісії Міністерства охорони здоров'я України.

При цьому, проведення перевірок з ініціативи МОЗ України законом не передбачено.

Також необхідно зазначити, що жодних скарг від позивача чи інших установ та організацій до МОЗ України не надходило. Вказані доводи позивачем не спростовано.

Таким чином, здійснення контролю за діяльністю установ охорони здоров'я комунальної власності територіальної громади м. Одеси входить до повноважень Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації.

Позивачем надано суду першої інстанції звернення слідчого Приморського ВП ГУНП в м.Одесі в Одеській області до Головного лікаря «Пологового будинку № 5» про надання інформації від 23 червня 2016 року № 36/3113 та запит на отримання публічної інформації від 14 липня 2016 року, направлений до Одеського обласного інформаційно-аналітичний центр медичної статистики та до Департаменту охорони здоров'я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації щодо здійснення розслідування за фактом народження ІНФОРМАЦІЯ_1 мертвої дитини - ОСОБА_6

Вказані запити були направлені позивачем під час розгляду даної справи. Проте доказів того, що позивач звертався до відповідача із скаргою на дії відповідача матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що МОЗ України як суб'єкт владних повноважень здійснює контроль якості медичної допомоги згідно чинного законодавства, в даному випадку відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності, тому твердження позивача про порушення його прав є необґрунтованим, відповідно, позовні вимоги щодо визнання бездіяльності Міністерства охорони здоров'я України, яка полягала в незабезпеченні додержання Одеським міським пологовим будинком № 5 прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на охорону здоров'я, нездійсненні контролю за якістю медичної допомоги, яка надавалася Одеським міським пологовим будинком № 5 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування шкоди і стягнення з МОЗ України коштів, слід зазначити наступне.

Згідно статті 38 Основ законодавства України у сфері охорони здоров'я визначено, що кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров'я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

Стаття 36 Основ законодавства України у сфері охорони здоров'я, чітко визначає, що громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості її надання в закладах охорони здоров'я України. Порядок направлення громадян України за кордон для лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на зазначене, вибір позивача щодо народження його другої дитини закордоном здійснено без будь якого примусу, як вбачається зі змісту позовної заяви він самостійно за власними переконаннями та твердженнями прийняв рішення їхати до Австрії, що не суперечить законодавству України, а тому вина МОЗ України в заподіянні йому матеріальної шкоди повністю відсутня.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції жодним чином не спростовують. Крім того, скарга не містить будь-яких посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, правомірним є висновок Окружного адміністративного суду міста Києва про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.