Справа № 758/3571/17
Суддя: Супрун Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/3571/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва як до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1;

- зобов»язати Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 22.11.2016 року.

Мотивує позов тим, шо вона з червня 2014 року здобула право на отримання пенсії за віком. До жовтня 2014 року позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Алчевськ Луганської області, однак з набранням чинності Постанови КМУ №595 від 07.11.2014 року у населеному пункті, де вона мешкала було припинено здійснення повноважень відповідним управлінням. У зв'язку з проведенням Антитерористичної операції позивач змушена була переміститись до Харкова, де 19.11.2014 року її було поставлено на облік як внутрішньо переміщену особу до 19.05.2015 року та поставлено на облік до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова. 07.11.2016 року позивач змінила зареєстроване місце проживання та здійснила реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим нею 09.11.2016 року подано заяву на запит пенсійної справи, однак станом на 08.02.2017 року пенсія не виплачується.

Представник позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача в судове засіданні не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що з червня 2014 року позивач перебувала на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Алчевськ Луганської області та отримувала пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № (а.с. 6).

Позивач перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в АДРЕСА_2 про що їй УПСЗНА Дзержинського району ХМР видано довідки від 19.11.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 8).

З відомостей, що містяться в паспорті громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що зареєстрованим у встановлено законно порядку місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_1, з 07.11.2016 року (а.с. 10-15)

13.02.2017 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника ОСОБА_4 звернувся до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо підстав припинення виплати пенсії (а.с. 21-22).

Листом Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №311/К-244 від 22.02.2017 року позивачу повідомлено про необхідність надання довідки або письмової відмови з відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи в порядку, встановленому Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньог переміщеної особи, зтверджеого Постановою КМУ №509 (а.с. 19-20).

Згідно ст. 47 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Алчевськ Луганської області та отримувала пенсію за віком.

Наказом Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено, що Луганська область з 07.10.2014 року є районом проведення антитерористичної операції.

Постановою КМУ «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» №595 від 07.11.2014 року затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Враховуючи зазначене вище, позивач перемістилась до м. Харкова як внутрішньо переміщена особа відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постанови КМУ від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» та отримала довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно зі ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

На виконання вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Позивач зареєструвала своє постійне місце проживання в м. Києві, в результаті чого статус її як переміщеної особи припинився і з цього часу вона здобула право на отримання пенсії на загальних підстав.

Враховуючи зазначене вище, відповідач неправомірно не виплачує позивачу пенсію, посилаючись на нормативно-правові акти, що регулюють порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, оскільки позивач такий статус втратила з моменту реєстрації її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд приходить до висновку про визнання протиправними дій відповідача.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на чинному законодавстві, а тому про необхідність його задоволення.

На підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст.ст. 2, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 44, 46, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6-9, 11, 69, 71, 159, 161-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1.

Зобов»язати Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 22.11.2016 року.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Г. Б. Супрун