Справа № 820/6442/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"13" червня 2017 р. № 820/6442/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Стрєлка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Салтівської об»єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 28.07.16р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 781,80 грн. та скасувати рішення Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 29.07.16 р.№000009/20-26-12-01/НОМЕР_1 у сумі 34 000,0 грн.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесені податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Відповідно до ст. 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції. Визначеної законами України.

Керуючись положеннями п. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПКУ фахівцями ГУ ДФС 13.07.2016р. було розпочато фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: вул..Чкалова,19-а, м. Вовчанськ, Харківська область, що належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_1, з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Судом встановлено, що за результатами проведення перевірки 13.07.2016 року складено акт за №37320-40-40-02-10/НОМЕР_1.

На підставі висновків акту про результати фактичної перевірки від 13.07.2016 року Салтівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області прийняті оскаржувані рішення від 28.07.16р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 781,80 грн. та від 29.07.16 р.№000009/20-26-12-01/НОМЕР_1 у сумі 34 000,0 грн.

Підставою для винесення вказаних рішень послугували висновку про порушення позивачем ч. 12, 25 ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.95 №481/95-ВР та п. 1, 2, 12 ст. З ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95 №265/95-ВР.

В судовому засіданні досліджено пояснення ФО-П ОСОБА_1, згідно яких встановлено наступні обставини.

Дійсно, 13.07.2016 року за місцем знаходження магазину, який належить платнику податків, прибули представники ДФС, а саме: заступник начальника управління-начальник відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ОСОБА_2 та головний державний ревізор-інспектор відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ОСОБА_3,з наміром провести перевірку на предмет застосування РРО, наявності ліцензій на алкоголь та тютюнові вироби. Позивач повідомив про згоду на проведення перевірки та отримав копію наказу.

Але, згідно наданих пояснень, перевірка фактично проведена не була та акт перевірки він не підписував.

Надалі, поштою, ФО-П ОСОБА_1 отримав акт перевірки від13.07.2016 року №37320-40-40-02-10/НОМЕР_1.

02.08.2016 року позивачем поштою отримані податкове повідомлення-рішення Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 28.07.16р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 781,80 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій від 29.07.16 р.№000009/20-26-12-01/НОМЕР_1 у сумі 34 000,0 грн.

Також, в судовому засіданні допитано, заступника начальника управління-начальник відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ОСОБА_2 та головного державного ревізора-інспектора відділу ліцензування та контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ОСОБА_3С, які пояснили, що ними було проведено фактичну перевірку ФО-П ОСОБА_4 на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Позивачу, згідно наданих пояснень, було пред»явлено копію наказу, направлення на перевірку від 13.07.2016 року № 153 та № 154, службові посвідчення.

За результатами перевірки складено акт, який поштою відправлено позивачу.

Суд вказує, що пунктом 86.5 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Суд дослідив матеріали справи та вважає за необхідне вказати про критичне відношення до твердження представників відповідача про законність дій перевіряючих, щодо складання акту перевірки не за місцем її проведення, як того вимагає Податковий кодекс, про законність дій, щодо складання акту про неможливість вручення акту фактичної перевірки, так як акт на місці перевірки не складався, підпис у акті ані платника податків, ані його уповноваженої особи відсутній, акт відмови від підпису відсутній (зроблено запис про неприбуття позивача для підписання та отримання акту перевірки), а тому, застосування штрафних санкцій за порушення вищевказаних норм Закону суд вважає протиправним.

Суд також вказує, що відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з ч.35 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ФО-П ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи та його дохід у цьому календарному році не перевищував 1 млн. грн., ця обставина не заперечується контролюючим органом, а відтак, в силу положень п. 296.10 ст. 296 Податкового кодексу України ФО-П ОСОБА_1 звільнений від обов'язку застосовувати РРО.

Суд зазначає, що пунктом 12 ст. З ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95 №265/95-ВР на суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі покладений обов'язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому, названа норма має чітке обмеження щодо кола суб'єктів на яких вона розповсюджується - її вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Аналогічне обмеження щодо ФО-П- платників єдиного податку, містить і ст. 20 цього ж Закону, яка встановлює розмір відповідальності за недотримання п. 12 ст. З Закону.

Судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 не має інформації про те, що станом на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, його виключили з числа платників єдиного податку, навпаки, станом на теперішній час відомості про підтвердження ФО-П ОСОБА_1 статусу платника єдиного податку та відомості про те, що Позивач не є платником ПДВ розміщенні на офіційному веб-сайті ДФС України.

Щодо санкції за зберігання алкогольних напоїв в місцях, що не внесені до Єдиного державного реєстру.

Згідно приписів статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суд вказує, що суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

При цьому, поняття «торгівля» охоплює (включає в себе) поняття «зберігання», тобто, для того, щоб здійснити продаж товару з певного місця (торгового об'єкту), цей товар, потрібно в даному місці зберігати.

Враховуючи викладене, за приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» алкогольні напої на законних підставах можуть зберігатися або за місцем торгівлі, або в іншому приміщенні, внесеному до Єдиного реєстру.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обов'язок у суб'єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв виникає після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у тому випадку, коли місце зберігання продукції не співпадає з місцем здійснення торгівлі.

Також суд вважає за необхідне вказати, що акт перевірки містить висновок про реалізацію Позивачем алкогольних напоїв без наявності ліцензії. З посиланням на цей висновок до Позивача були застосовані штрафні санкції.

Але, на думку суду, факт здійснення підприємницької діяльності без наявності ліцензії на таку діяльність мав тягнути за собою тягнути окрім фінансової, ще й адміністративну відповідальність.

Так, ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ст. 255 КУпАП уповноважені посадові особи органів державної податкової служби мають право складати протоколи у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 164 КУпАП. І такі протоколи працівники фіскальної служби складають, а суди виносять відповідні рішення, доказом чому є відомості, які містить Єдиний державний реєстр судових рішень.

В порушення вказаних норм, протокол перевіряючи ми складено не було, хоча склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП ними був зафіксований у акті.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про неправомірне винесення вищевказаного рішення .

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Салтівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлдення-рішення Салтівської об'єднаної державної податкової інспекцїї Головного управління ДФС у Харківській області від 28.07.2016 року № НОМЕР_2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 781,80 грн.

Скасувати рішення Салтівської об'єднаної державної податкової інспекцїї Головного управління ДФС у Харківській області від 29.07.2016 року № 000009/20-26-12-01/НОМЕР_1 у сумі 34000.00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 червня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.