Справа № 805/1192/17-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року справа №805/1192/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року в справі № 805/1192/17-а за позовом ОСОБА_2 до Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області та Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо порушення права на інформацію та зобов'язати відповідачів надати повну, вірогідну, обґрунтовану з посиланням на норми законодавства відповідь на наступні питання:

- з якого часу особисто Вам стало відомо про незаконне, проти волі власника частки в розмірі 92 % статутного фонду ТОВ «КСП «Родіна» ОСОБА_2, заволодіння майном ТОВ «КСП «Родіна»;

- хто і з якого часу та на якій правовій підставі заволодів часткою в розмірі 92 % статутного фонду ТОВ «КСП «Родіна», що належить ОСОБА_2;

- де та у кого опинилось майно ТОВ «КСП «Родіна» (гроші, нерухоме та рухоме майно, майнові права) з часткою в розмірі 92 % статутного фонду ТОВ «КСП «Родіна», що належить ОСОБА_2, та яка його загальна вартість і чим це підтверджується.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції в порушення Конституції України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод дійшов безпідставного висновку, що Красноармійською місцевої прокуратури Донецької області та Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області надано відповіді на запити представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в межах наданих повноважень та у відповідності до чинного законодавства.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його особистої присутності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (далі - представник позивача), який діє на підставі довіреності від 22 вересня 2014 року НАВ 753275, звернувся до Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області (далі - прокуратура) та Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - ГУНП в Донецькій області) із тотожними запитами.

Відповідно до цих запитів представник позивача просив відповідачів надати повну, вірогідну, обґрунтовану з посиланням на норми законодавства відповідь на наступні питання:

- з якого часу особисто Вам стало відомо про незаконне, проти волі власника частки в розмірі 92 % статутного фонду ТОВ «КСП «Родіна» ОСОБА_2, заволодіння майном ТОВ «КСП «Родіна»;

- хто і з якого часу та на якій правовій підставі заволодів часткою в розмірі 92 % статутного фонду ТОВ «КСП «Родіна», що належить ОСОБА_2;

- де та у кого опинилось майно ТОВ «КСП «Родіна» (гроші, нерухоме та рухоме майно, майнові права) з часткою в розмірі 92 % статутного фонду ТОВ «КСП «Родіна», що належить ОСОБА_2, та яка його загальна вартість і чим це підтверджується.

Підставою звернення із запитами стало сподівання ОСОБА_3, що відповідачам відомо про рейдерство в 2008 році, що відбулося з ТОВ «КСП «Родіна».

Прокуратура в листі від 25.01.2017 № 794вих.-17 повідомила представника позивача про відсутність можливості надати копії відповідних документів, оскільки заявник не належить до кола осіб, яким відповідно до ч. 1 ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор зобов'язаний за клопотанням надавати матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

ГУНП в Донецькій області листом від 30.01.2017 сповістило заявника, що за фактом незаконного заволодіння майна ТОВ «КСП «Родіна» слідчим відділенням Великоновосілківського відділення поліції Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області розслідувалось кримінальне провадження № 0000524. 04 січня 2017 року слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження, про що ОСОБА_2 було повідомлено листом від 05.01.2017 № 59. Також роз'яснено право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження та рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора.

Вважаючи, що відповіді прокуратури та ГУНП в Донецькій області порушують право ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на інформацію, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно з преамбулою Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1-5 ст. 19 Закону № 2939-VI регламентовано, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку, що право особи на отримання інформації може бути обмежено лише у випадках, передбачених законом, а його реалізація відбувається із дотриманням певних вимог. Тобто це право не є абсолютним.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор зобов'язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

ОСОБА_2 звертався із запитами через свого представника ОСОБА_3

За приписами статей 45, 58, 60 Кримінального процесуального кодексу України представником заявника або потерпілого у межах кримінального провадження може бути лише адвокат, відомості про якого внесено до Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно з ч. 2 ст. 222 Кримінального процесуального кодексу України незаконне розголошення відомостей кримінального розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Представник позивача не є адвокатом, що ним не заперечується, тому його право на отримання інформації від Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області та Головного управління Національної поліції в Донецькій області обмежено наведеними нормами закону. Таким чином, апелянт безпідставно посилається на порушення положень Конституції України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Окрім цього колегія суддів звертає увагу на вжиті ОСОБА_3 у запитах конструкції: «сподіваюсь Вам відомо про рейдерство в 2008 році» та «надати повну, вірогідну, обґрунтовану з посиланням на норми законодавства відповідь». Наведені конструкції свідчать про невпевненість заявника, що запитана ним інформація, перебуває у володінні відповідачів.

Суд апеляційної інстанції також спростовує доводи представника позивача щодо порушень судом першої інстанції норм процесуального права, керуючись наступним.

ОСОБА_3 зазначає, що 10.04.2017 ним було подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке станом на 08.05.2017 суд першої інстанції не розглянув. Проте це не відповідає матеріалам справи, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у задоволенні клопотання представника позивача від 10.04.2017 було відмовлено.

Також апелянт посилається на незаконність ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року про зупинення провадження в адміністративній справі.

Частиною першою ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом. Заперечення на інші ухвали можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена. Отже свої доводи щодо незаконності вказаної ухвали представник позивача, у разі незгоди із нею, міг викласти в окремій апеляційній скарзі. Проте ОСОБА_3 цим правом не скористався. Тому колегія суддів не розглядає питання правомірності ухвалення цього судового рішення.

Окрім цього апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув адміністративний позов із врахуванням заперечень та клопотань, отриманих судом з порушенням закону. На обґрунтування зазначає, що ці документи були отримані в електронній формі з приватних електронних адрес, що є порушенням Інструкції з діловодства в адміністративних судах України.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (ст. 75 Конституції України).

Інструкцію з діловодства в адміністративних судах України затверджено наказом Державної судової адміністрації України № 174 від 17.12.2013. Тобто невідповідність доказів її положенням не тягне визнання їх незаконними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, викладений в оскаржуваній постанові, що надані Красноармійською місцевою прокуратурою Донецької області та Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області відповіді на запити представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відповідають чинному законодавству, ознаки протиправності в діях відповідачів відсутні. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року в справі № 805/1192/17-а за позовом ОСОБА_2 до Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року в справі № 805/1192/17-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук