Справа № 824/561/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/561/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Березіна Т. М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до виписки з рішення Чернівецької обласної ради народних депутатів XIV XXI скликання від 26.01.1993 "Про увільнення та обрання народних суддів" ОСОБА_2 обрано народним суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області (а. с. 7).

02 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Вищої ради юстиції та Верховної ради України з заявою про звільнення з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області у відставку відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 16.07.2015 р. №636-VIII позивача звільнено з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а. с. 9-15).

Наказом голови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.08.2015 № 16-к, відповідно до Постанови Верховної Ради України № 636-VII від 16.07.2015 "Про звільнення суддів", ОСОБА_2, згідно з п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, звільнено з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області з 05.08.2015 (а. с. 8).

16 червня 2016 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області з заявою, в якій просив виплатити йому вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат з останньої посади (а. с. 16).

Листом від 19 липня 2016 року № 01.05-1530 територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що проведення виплати йому вихідної допомоги не може бути здійснено, оскільки постанова Верховної Ради України про його звільнення у відставку прийнята після виключення статті 136 із Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VІІ.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, під час розгляду заяви про виплату вихідної допомоги позивачу, діяв з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та Законами України, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 100 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на момент подання позивачем заяви про відставку) встановлено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі: закінчення строку, на який його обрано чи призначено; досягнення суддею шістдесяти п'яти років; неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров'я; порушення суддею вимог щодо несумісності; порушення суддею присяги; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; припинення його громадянства; визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим; подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на момент подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. При цьому, частиною 3 вказаної статті передбачено, що заява про відставку подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Частиною 6 статті 111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, яка діяла на момент подання позивачем заяви про відставку) передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 16.07.2015 № 636-VIII позивача звільнено з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції, чинній до 01.04.2016, судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166, який набрав законної сили 01.04.2014, статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виключено.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Вищої ради юстиції з заявою про звільнення з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області у відставку відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України 02 липня 2014 року.

Наказом голови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.08.2015 № 16-к, відповідно до Постанови Верховної Ради України № 636-VII від 16.07.2015 "Про звільнення суддів", ОСОБА_2, згідно з п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України, звільнено з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області з 05.08.2015.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_2 до Вищої Ради юстиції з заявою про відставку та на час його звільнення з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виключено, відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166.

Крім того, положення Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166 Конституційним Судом України неконституційними не визнавалися.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність у позивача права на отримання вихідної допомоги, оскільки право на відставку позивачем реалізовано після набрання чинності Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", отже він не має права на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до частини першої статті 136 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів", в редакції, чинній до 01.04.2016.

На підставі викладеного вище, оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що під час розгляду заяви про виплату вихідної допомоги позивачу, відповідач діяв з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та Законами України, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.