Справа № 203/1406/17
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1406/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Погрібної О.А., Форісь Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради про поновлення строку на звернення до суду з позовом, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що працював в Управлінні праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради з 18.07.2016 року по 10.03.2017 року та займав посаду заступника начальника управління - начальника контрольно-юридичного відділу. Наказом від 30.12.2016 року №63 був повідомлений про ліквідацію з 06.03.2017 року контрольно-юридичного відділу та скорочення його посади. Наказом від 10.03.2017 року №26-0 його було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Рівнозначна посада запропонована не була. Посилаючись на те, що відповідачем не було дотримано вимог п.5 ч1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п.1.3 Порядку організації роботи виконавчих органів Кіровської районної у м.Дніпрі ради, затвердженого рішенням виконкому ради №19 від 15.01.2016 року, порушено порядок прийняття рішення про скорочення штату в управлінні; що скорочення штату не було обґрунтовано з економічної точки зору; а також, що йому не було запропоновано рівнозначної вакантної посади, яка б відповідала його освіті, кваліфікації, раніш займаній посаді та попередньому рівню оплати праці, позивач просив суд визнати протиправними та скасувати накази №26-0 від 10.03.2017 року та №63 від 30.12.2016 року, поновити його на займаній посаді та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. Також позивач просив стягнути з відповідача компенсацію за заподіяну моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Ухвалою суду від 19.06.2017 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради в частині заявлених вимог про стягнення компенсації за моральну шкоду було залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відповідних письмових запереченнях. Зокрема посилались на те, що відповідач в силу відповідних рішень ради є самостійним виконавчим органом та відповідно до затвердженого Положення саме до компетенції начальника Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради відносились питання щодо затвердження організаційної структури Управління. Наказ №63 від 30.12.2016 року було прийнято в межах повноважень та з метою оптимізації розподілу функціональних обов'язків спеціалістів Управління для більш продуктивного виконання завдань. Позивача було завчасно повідомлено про наступне вивільнення, пропонувались вакантні посади.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.07.2016 року позивача було призначено на посаду заступника начальника управління - начальника контрольно-юридичного відділу Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради. Позивачем було прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 13 ранг відповідної 6 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно наказу №26-0 від 10.03.2017 року заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради 10.03.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення зазначено наказ №63 від 30.12.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису управління та затвердження структури управління».

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно ст.42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпПУ У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно ч.ч.1.2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 ч.1 ст.26 вказаного вище Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Згідно ч.5 ст.41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» порядок формування, структура, форми діяльності районних у містах рад та їх органів визначаються відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами, що Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради є виконавчим органом вказаної ради та має статус юридичної особи.

Рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради (на теперішній час Центральна районна у м.Дніпрі рада) №6/1 від 17.12.2015 року у відповідності до ст.11, п.5 ч.1 ст.26, ст.54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було затверджено структуру виконавчих органів ради, загальну чисельність апарату ради та її виконавчих органів, положення про виконавчі органи ради.

Згідно додатку №1 до вказаного рішення, зокрема, було визначено Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, як самостійного виконавчого органу ради та затверджено його загальну чисельність - 54 штатних одиниці.

Рішенням виконкому Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №19 від 15.01.2016 року на підставі ст.ст.52,53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також рішення Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №6/1 від 17.12.2015 року, було затверджено Порядок організації роботи виконавчих органів ради в новій редакції, що є додатком до вказаного рішення.

Пунктом 1.3 вказаного Порядку визначено, що структура виконавчих органів районної у м.Дніпропетровську ради, загальна чисельність апарату ради та ї виконавчих органів, витрати на їх утримання затверджуються за пропозицією голови ради рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради.

Пунктом 9.9 Порядку встановлено, що призначення та звільнення з посад керівників виконавчих органів ради, спеціалістів виконавчих органів районної ради (крім самостійних), службовців, робітників ради, здійснюється розпорядженням голови ради.

Поряд з цим, відповідно до п.3.4 Положення про управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради, затвердженого рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №1/4 від 30.06.2016 року, в редакції рішення Центральної районної у м.Дніпрі ради №7/8 від 16.12.2016 року, визначено повноваження начальника Управління щодо затвердження організаційної структури управління, положення про структурні підрозділи управління і функціональні обов'язки працівників; призначення та звільнення з посад працівників управління.

Наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради №63 від 30.12.2016 року «Про внесення змін до штатного розпису управління та затвердження структури управління» з 06.03.2017 року було ліквідовано відділ соціально-трудових відносин та нагляду за додержанням пенсійного законодавства та контрольно-юридичний відділ; скорочено з 06.03.2017 року, серед іншого, посаду заступника начальника управління - начальника контрольно-юридичного відділу, яку займав позивач; введено інші посади, внесено відповідні зміни до штатного розпису та затверджено структуру Управління з 06.03.2017 року.

З огляду на вищенаведене суд вважає безпідставними доводи позовної заяви про порушення відповідачем при видачі наказу №63 від 30.12.2016 року вимог п.5 ч1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та п.1.3 Порядку організації роботи виконавчих органів Кіровської районної у м.Дніпрі ради, затвердженого рішенням виконкому ради №19 від 15.01.2016 року, оскільки останніми визначається компетенції районної ради щодо затвердження структури та чисельності її виконавчих органів.

А затвердження організаційної структури самого Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради, визначеного рішенням Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №6/1 від 17.12.2015 року як самостійний орган ради, призначення та звільнення працівників, відповідно до п.3.4 зазначеного вище Положення про управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради та з урахуванням п.9.9 Порядок організації роботи виконавчих органів ради, було віднесено до повноважень начальника вказаного Управління.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що наказ №63 від 30.12.2016 року було прийнято начальником Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради в межах наданих повноважень.

Що стосується доводів позовної заяви стосовно того, що скорочення штату не було обґрунтовано з економічної точки зору, суд враховує, що визначення своєї організаційної структури, встановлення чисельності працівників і штатного розпису, є компетенцією роботодавця.

Як зазначено в наказі №63 від 30.12.2016 року, останній було видано в зв'язку із постійним зростанням звернень громадян району за призначення житлових субсидій, на виконання п.2 Плану першочергових заходів на 2016-2017 роки щодо забезпечення досягнення цільових показників мінімальної кількості домогосподарств, яким повинні бути призначені житлові субсидії, з врахуванням покладання на управління додаткових функцій з проведення обстеження матеріально-побутових умов сімей з числа внутрішньо переміщених осіб, як при призначені соціальних виплат, так і при здійсненні контролю за проведенням соціальних виплат відповідно до постанов КМУ №365 від 08.06.2016 року та №352 від 08.06.2016 року, з метою оптимізації розподілу функціональних обов'язків спеціалістів в Управлінні для більш продуктивного виконання завдань, що належать до компетенції управління.

Таким чином, прийняття наказу №63 від 30.12.2016 року було викликано об'єктивними факторами, в зв'язку з необхідністю вжиття заходів щодо залучення додаткової кількості працівників до роботи з призначення та надання житлових субсидій, що потребувало перерозподілу працівників між структурними підрозділами Управління, їх функціональних обов'язків для більш продуктивного виконання покладених на Управління завдань.

Також суд вважає, що відповідачем при звільненні позивача дотримано вимоги ст.49-2 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 завчасно, більш ніж за два місяці, був повідомлений про наступне вивільнення, про що свідчить підпис останнього про ознайомлення з наказом №63 в день його прий-няття 30.12.2016 року.

Позивачу пропонувались вакантні посади в Управлінні, про що свідчать відповідні повідомлення від 03.01.2017 року та 25.01.2017 року з підписом позивача про їх отримання в ці дні.

Окрім цього, позивачу пропонувались вакантні посади 22.02.2017 року та 10.03.2017 року, про що свідчать відповідні письмові повідомлення, від підписання та ознайомлення з якими ОСОБА_1 відмовився, що підтверджено відповідними актами та проти чого не заперечував сам позивач під час розгляду справи в суді.

При цьому в повідомленнях від 22.02.2017 року та 10.03.2017 року позивачу, окрім іншого, пропонувалась вакантна посада головного спеціаліста-юрисконсульта, яка була аналогічна за розміром посадового окладу на посаді, з якої було звільнено позивача, відповідала його освіті та кваліфікації.

Передбачених ст.42 КЗпП України підстав для переважного права на залишення на роботі позивача під час розгляду справи не встановлено та позивачем не наведено.

В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог законодавства та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,11,49,71,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Центральної районної у м.Дніпрі ради про поновлення строку на звернення до суду з позовом, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Ю.Казак