Справа № 686/14075/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/14075/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

15 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дії протиправними щодо складання акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик,

В С Т А Н О В И В :
В липні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дії протиправними щодо складання акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 15.03.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги в повному обсязі та просив у її задоволенні відмовити, решта осіб у судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до постанови що оскаржується, позивач 1 липня 2016 року близько 19 години 20 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Хмельницькому, по провул. Військоматському, 3, здійснив його зупинку та стоянку, чим створював перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, та допустив порушення вимог п. 15.10.«д» Правил дорожнього руху України.

Постановою начальника відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Молотюка Б.В. від 4 липня 2016 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 3 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він 1 липня 2016 року близько 19 години 20 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Хмельницькому, по провул. Військоматському, 3, здійснив його зупинку та стоянку, чим створював перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, та допустив порушення вимог п. 15.10.«д» Правил дорожнього руху України.

Крім того, інспектором роти №3 управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Воронецьким С.М. 1 липня 2016 року був складений акт огляду, тимчасового затримання та доставлення даного транспортного засобу на спеціальний майданчик.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями КУпАП, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що відповідачем було протиправно притягнуто позивача до відповідальності, оскільки відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не встановлено конкретну особу, яка вчинила правопорушення.

Крім цього, суду першої інстанції прийшов до висновку про протиправність дій відповідача стосовно тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик, оскільки на думку суду позивачем не було допущено зупинку транспортного засобу у спосіб, що робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів.

З приводу висновків суду першої інстанції, щодо не встановлення конкретної особи, яка вчинила правопорушення як підстав для скасування оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає за необхідно зазначити наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11).

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

В свою чергу склад адміністративного правопорушення складається з об`єкту; об`єктивної сторони; суб`єкту; та суб`єктивної сторони.

Отже для наявності складу адміністративного правопорушення та як наслідок самого порушення необхідна наявність всіх його складових.

Об`єкт адміністративного правопорушення - це сукупність суспільних відносин, що охороняються правовими нормами, тобто фактично це наявність правової норми яка забороняє здійснювати певні дії та передбачає відповідальність у випадку недотримання вимог цієї норми.

Об`єктивна ж сторона адміністративного правопорушення полягає у дії чи бездіяльності, що заборонені правими нормами.

Суб`єктом такого правопорушення в даному випадку може бути конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

В силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

При цьому, саме адміністративне правопорушення може існувати лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Одним із перелічених складових зокрема, є і наявність суб`єкта адміністративного правопорушення.

Отже, для можливості притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності ( вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

В даному випадку, для того щоб притягнути конкретну особу (позивача) до адміністративної відповідальності необхідно встановити, що саме вона вчинила зазначені в постанові відповідача дії, тобто, що саме позивач керував зазначеним транспортним засобом та саме він допустив порушення п.15.10 "д" ПДР, що і стало підставою для винесення оскаржуваної постанови.

Згідно з матеріалами справи, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що саме позивач керував зазначеним автомобілем та саме він здійснив вказане порушення ПДР.

Разом з тим, згідно пояснень свідка ОСОБА_2 встановлено, що саме він 1 липня 2016 року керував транспортним засобом марки «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 та залишив його в м. Хмельницькому, по провул. Військоматському, 3.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП ).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог, статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо складання 1 липня 2016 року акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу марки «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 на спеціальний майданчик, з огляду на наступне.

В силу положень статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 статті 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Процедура тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102 (далі - Порядок №1102).

Пунктом 2, зазначеного Порядку визначено, що тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Відповідно до п.З Порядку №1102, доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.

Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції. Після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (п. 4 Порядку №1102).

Згідно з матеріалами справи, відповідач перед здійсненням оскаржуваних дій (складання акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик), вчинив ряд дій спрямованих на усунення правопорушення, яке полягало у порушенні правил паркування (здійснення зупинки транспортного засобу, що створило перешкоду для руху пішоходів ), однак у зв`язку із відсутністю водія або власника автомобіля був змушений вчинити дії спрямовані на усунення виявленого порушення.

Працівник поліції, отримавши звернення від громадянина про вказане порушення паркування, що спричинило перешкоди для руху пішоходів, відповідно до вимог вказаних нормативно-правових актів, зобов`язаний був прореагувати на такий виклик та вчинити відповідні дії спрямовані на припинення правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду будь-яких обставин, які б свідчили про порушення відповідачем порядку здійснення тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу не встановлено.

Таким чином, враховуючи наявність у відповідача підстав для здійснення вказаних дій, також відсутності будь-яких порушень під час їх здійснення, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач під час складання 1 липня 2016 року акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу марки «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 на спеціальний майданчик діяв на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Згідно статті 159 КАС України,судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у м. Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та визнання дії протиправними щодо складання акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик скасувати в частині визнання протиправними дії інспектора роти батальйону управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Воронецького Сергія Миколайовича щодо складання 1 липня 2016 року акта огляду, тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу марки «Тойота Камрі» державний номерний знак НОМЕР_1 на спеціальний майданчик.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В решті постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2017 року .

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.