Справа № 805/2132/17-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 р. Справа №805/2132/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14-45

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Арестової Л.В.,

при секретарі судового засідання - Лопушанському Д.О.,

за участю:

представника позивача - Калашник І.С.,

представника відповідача - Крапівіна В.М.,

представника третьої особи - Вовченка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ"

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України

про скасування повідомлення, зобов'язання вчинити дії, визнати протиправними дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "АПК-ІНВЕСТ" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Назаровця А.Т., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України про:

- скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26 квітня 2017 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрія Тарасовича;

- зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а, негайно відкрити виконавче провадження та примусово виконати виконавчий лист Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1 у справі № 805/3921/16-а-1;

- визнання протиправними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. щодо несвоєчасного повернення виконавчого листа Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 217 року № 805/3921/16-а стягувачу із повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відділом безпідставно прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, з підстав нібито відсутності у пред'явленому до примусового виконання виконавчому листі від 25 квітня 2017 року, виданому Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 805/3921/16-а, прізвища, ім'я, по-батькові та посади особи, яка його видала, у зв'язку з чим виконавчий лист, за посиланнями у спірному повідомленні, не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Позивач наголошує, що держвиконавець відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» наділений правом самостійно одержувати від підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження відомості, необхідні для проведення виконавчих дій відомості, у зв'язку з чим навіть у випадку відсутності у виконавчому листі певної інформації, вказане не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження. Так, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року № 6-62цс14. Крім цього, позивачем зазначено, що виконавчий лист отриманий відділом для примусового виконання 28 квітня 2017 року, разом із цим, всупереч закріпленому у п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернутий 24 травня 2017 року позивачеві із повідомлення від 17 травня 2017 року, тобто, з порушенням терміну у три робочих дні з дня отримання виконавчого листа держвиконавцем. До цього ж зазначено, що при поверненні виконавчого документу стягувачеві відділом застосовано формальний підхід до розгляду виконавчого документу, що також є недопустимим, оскільки на орган виконавчої служби покладено завдання по забезпеченню вчасного виконання судових рішень, при виконанні яких таким органам слід використовувати всі засоби, передбачені законодавством, оскільки втілення таких завдань є одним з найважливіших у захисті права осіб на ефективний правовий захист, у тому числі - судовий, про що також неодноразово зазначено у рішеннях Європейського Суду з прав людини.

14 червня 2017 року протокольною ухвалою суду неналежного відповідача у справі - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Назаровця А.Т. замінено належним - Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні представником позивача підтримано позов з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що суб'єкт владних повноважень з урахуванням ст. 19 Конституції України, зобов'язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України. Так, дії відповідача по прийняттю спірного повідомлення вчинені з дотриманням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, представником зазначено, що як вбачається за інформацією з автоматизованої системи щодо виконавчих проваджень, виконавчий лист переданий державиконавцю до виконання 15 травня 2017 року, повідомлення по його поверненню прийнято 17 травня 2017 року, отже, відповідачем не порушено строки повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання. На підставі наведеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. Письмову заперечення аналогічного змісту наявні в матеріалах справи.

Представник третьої особи у судовому засідання проти задоволення позову також заперечував, підтримавши доводи, викладені представником відповідача.

Заслухавши представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, у справі № 805/3921/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" до Державної фіскальної служби України, зокрема, визнано протиправною бездіяльність по незабезпеченню автоматичного збільшення суми показника середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/4 квартали в електронній системі адміністрування податку на додану вартість відповідно до поданої ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ" податкової звітності; зобов'язано збільшити суму показника середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/4 квартали в електронній системі адміністрування податку на додану вартість відповідно до поданої ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ" податкової звітності на невраховану ДФС України різницю, яка станом на 24 жовтня 2016 року складала 8 317 901,00 грн.

26 квітня 2017 року Донецьким апеляційним адміністративним судом на виконання зазначеної постанови суду видано виконавчий лист від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1 (а.с. 8), який із заявою про примусове виконання рішення від 27 квітня 2017 року № 352-1 направлений позивачем 27 квітня 2017 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 12). Поштове відправлення отримано останнім 28 квітня 2017 року, що підтверджується експрес накладною кур'єрської служби «Global Post» № 70032669 (а.с. 13).

17 травня 2017 року головним державним виконавцем Назаровцем Андрієм Тарасовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято повідомлення від 17 травня 2017 року № 53944999/24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі невідповідності виконавчого листа від 25 квітня 2017 року, виданого Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 805/3921/16-а, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - у виконавчому листі не зазначено прізвища, ім'я, по-батькові та посади особи, яка його видала (а.с. 9).

Як вбачається з розміщеної на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/) інформації за штрихкодовим ідентифікатором, наявним на конверті, в якому позивачем отримано виконавчий лист із повідомленням про його повернення, останні направлені відповідачем підприємству (прийнято поштою) 24 травня 2017 року, отримано позивачем 30 травня 2017 року (а.с. 10-11).

Не погодившись із даним повідомленням та діями відповідача по його прийняттю позивач 1 червня 2017 року - у строк, передбачений ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), звернуся до суду із даним позовом (а.с. 24).

При прийнятті рішенні у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно з ч. 1 ст. 259 цього Кодексу виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження», Закон № 1404-VIII) у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п. 6).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) (далі - Інструкція № 512/5 ) виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий лист із заявою про примусове виконання рішення отримано відповідачем 28 квітня 2017 року, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання прийнято відповідачем 17 травня 2017 року, направлено позивачеві - 24 травня 2017 року. Доказів, що спростовували б вказане, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача на той факт, що до виконання держвиконавцю виконавчий лист передано 15 травня 2017 року, у зв'язку з чим повідомлення від 17 травня 2017 року про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання прийнято ним у встановлений Законом строк, суд до уваги не приймає з огляду на те, що Законом № 1404-VIII та Інструкцією № 512/5 встановлено обов'язок органу державної виконавчої служби по надісланню стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів саме з дня пред'явлення стягувачем виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином органом держаної виконавчої служби порушено строку повернення виконавчого документу без прийняття до виконання стягувачу, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправними такі дій відповідача та задовольнити відповідні позовні вимоги товариства.

Щодо вирішення питання правомірності повернення виконавчого документу позивачеві без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у якості підстави для повернення виконавчого документу стягувачу відповідачем визначено відсутність у документі прізвища, ім'я, по-батькові та посади особи, яка його видала, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом із цим, як вбачається з даного виконавчого листа у ньому зазначено, якою установою він виданий; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; найменування та інформація про стягувача і боржника; резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили; строк пред'явлення рішення до виконання. Крім цього, у виконавчому листі вказане таке: «Виконавчий лист в адміністративній справі виданий 26 квітня 2017 року. Суддя <підпис> Г.М. Міронова. Секретар судового засідання <підпис> О.Д. Куленко», наявні підписи вказаних осіб, виконавчий документ засвідчений гербовою печаткою суду. Також у виконавчому листі зазначено про обов'язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили, що закріплено у ст. 255 КАС України.

Відповідно до п. 6.2.1 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, погодженої Листом Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2013 року № 1715/14/13-13 та затвердженої Наказ Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 174, який кореспондується з приписами ч. 1 ст. 258 КАС України, для виконання судового рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, особі, на користь якої воно ухвалено, за її письмовою заявою видається один виконавчий лист (додаток 15).

Дослідивши виконавчий лист від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1, виданий Донецьким апеляційним адміністративним судом 26 квітня 2017 року у справі № 805/3921/16-а, суд дійшов висновку, що вказаний виконавчий документ відповідає формі, встановленої у додатку 15 до Інструкції з діловодства в адміністративних судах України.

У той же час, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Суд зазначає, що повертаючи стягувачеві виконавчий документ без прийняття до виконання держвиконавцем не в повному обсязі використані права, надані йому Законом України «Про виконавче провадження».

Так, як вже зазначалось судом, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати від будь-яких осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

З аналізу наведеної норми, а також ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, крім іншого вбачається, що держвиконавець має діяти в інтересах стягувача (яким у даних правовідносинах виступає позивач), неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Лише відсутність у виконавчому листі ім'я, по-батькові та посади особи, яка його видала, не є безумовною підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Зокрема, відсутність таких відомостей не перешкоджає провадженню виконавчих дій.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року № 6-62цс14, ухвалі Вищого адміністративного суду від 7 листопада 2016 року № К/800/24031/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України, що визначено у ст. 14 КАС України.

Суд зазначає, що реальне виконання судових рішень, які набрали законної сили, є завершальним та визначальним етапом у реалізації права особи на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція).

Крім цього, ст. 13 Конвенції закріплено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява № 40450/04) від 15 жовтня 2009 року суд дійшов висновку, що у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів (див. згадане вище рішення у справі "Метаксас проти Греції", п. 19): тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання

рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи встановлені судом обставини проаналізувавши наведене вище, а також беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі з боку органів державної влади, - суд дійшов висновку, що повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17 травня 2017 року № 53944999/24 про повернення виконавчого документу Приватному акціонерному товариству "АПК-ІНВЕСТ" без прийняття до виконання є таким, що порушує права позивача, отже, підлягає скасуванню, а позовні вимоги товариства в цій частині - задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а, негайно відкрити виконавче провадження та примусово виконати виконавчий лист Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1 у справі № 805/3921/16-а-1 суд зазначає таке.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, в іншому випадку мало б місце порушення принципу розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень та підкреслює, що єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Відповідно, завданням адміністративного судочинства є здійснення контролю легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження це такі повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Беручи до уваги наведене суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а, негайно відкрити виконавче провадження та примусово виконати виконавчий лист Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1 у справі № 805/3921/16-а-1.

Разом із цим, відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" про примусове виконання виконавчого листа від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1, виданого Донецьким апеляційним адміністративним судом 26 квітня 2017 року у справі № 805/3921/16-а, з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Беручи до уваги наведене вище, суд вважає за необхідне стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог у розмірі 4 800,00 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 - 154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України про скасування повідомлення, зобов'язання вчинити дії, визнати протиправними дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строку повернення виконавчого листа від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1, виданого Донецьким апеляційним адміністративним судом 26 квітня 2017 року у справі № 805/3921/16-а, Приватному акціонерному товариству "АПК-ІНВЕСТ" із повідомленням про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17 травня 2017 року № 53944999/24 про повернення виконавчого документу Приватному акціонерному товариству "АПК-ІНВЕСТ" без прийняття до виконання.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" про примусове виконання виконавчого листа від 25 квітня 2017 року № 805/3921/16-а-1, виданого Донецьким апеляційним адміністративним судом 26 квітня 2017 року у справі № 805/3921/16-а, з урахуванням встановлених судом обставин.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Приватного акціонерного товариства "АПК-ІНВЕСТ" судовий збір у сумі 4 800 (чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний у відповідності з ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Арестова Л.В.