Справа № 629/3332/16-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 р. Справа № 629/3332/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2017р. по справі № 629/3332/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області треті особи АВТ "ЛКМЗ"

про визнання дій протиправними щодо призначення пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

26.08.2016 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач-1), ІІІ особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський ковальсько-механічний завод», в якому просить суд, після доповнення позовних вимог,

визнати протиправною відмову відповідача-1 у не зарахуванні позивачу періоду роботи з 1 листопада 1994 року по 4 грудня 2000 року в якості слюсара-ремонтника, зайнятого на гарячих ділянках роботи Лозівського ковальсько-механічного заводу відповідно до «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

визнати протиправною відмову відповідача у не зарахуванні позивачу періоду роботи з 1 листопада 1994 року по 4 грудня 2000 року в якості слюсаря-ремонтника, зайнятого на гарячих ділянках робіт Лозівського ковальсько-механічного заводу відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення » ;

скасувати протокол відповідача №1493 від 03.08.2016 року «про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пп.1 п.2 Розділу ХУ прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » та «б»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах;

скасувати рішення №539/22-15 від 16 грудня 2015 року відповідача-1 в частині не зарахуванні позивачу періоду роботи з 1 листопада по 4 грудня 2000 року в якості слюсара-ремонтника, зайнятого на гарячих ділянках робіт созівського ковальсько-механчного заводу відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов'язати відповідача-1 зарахувати до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення », період роботи позивача з 1 листопада 1994 року по 4 грудня 2000 року в якості слюсара-ремонтника, зайнятого на гарячих ділянках робіт Лозівського ковальсько-механічного заводу;

зобов'язати відповідача призначити виплату пенсії позивачу відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». починаючи з 25 вересня 2015 року, тобто з моменту звернення;

стягнути судовий збір у вигляді сплаченого судового збору у сумі 551,20 грн.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 16 грудня 2015 року №539/22-15 в частині щодо не зарахування позивачу до пільгового трудового стажу періоду роботи у Лозівському ковальсько-механічному заводі в Харківській області за професією слюсара-ремонтника, зайнятого на гарячих ділянках робіт по Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, за період роботи з 1 листопада 1994 року по 4 грудня 2000 року.

Скасовано протокол відповідача №2829 від 2 лютого 2016 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пп.1 п.2 розділу ХУ Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язано відповідача з врахуванням позивача пільгового стажу роботи у Лозівському ковальсько-механічному заводі в Харківській області слюсарем-ремонтником за період з 01.11.1994 року по 04.12.200 року, призначити виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та згідно з п.2 підпунктом 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 1 березня 2016 року.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відповідачі, не погодившись з судовим рішенням подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних скарг посилаються на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм чинного законодавства.

Зазначають, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 25.10.2015 року про підтвердження стажу роботи з 05.06.1987 року по 31.12.1991 року, та 01.11.1994 року по 04.12.2000 року та призначення пенсії на пільгових умовах по досягненню віку, який дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, надав документи. та просив про призначення пенсії на пільгових умовах.

Вказані документи були направлені до відповідача-1.

За результатами розгляду вказаних документів було прийнято рішення від 16.12.2005 року №539/22-15 про підтвердження стажу роботи позивача у період часу з 03.06.1987 року по 21.08.1992 року за професією наждачника в термопресовому цеху по Списку №2.

02.02.2016 року відповідачем прийнято рішення у формі протоколу №2829 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ( вихідний номер 1376/02-19 від 03.02.2016 року).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про те, що надані до відповідачів документи підтверджують отримане позивачем право на пенсію на пільгових умовах, враховуючи підтверджений вже рішенням відповідача-1 від 16.12.2005 року №539/22-15 стажу роботи позивача у період часу з 03.06.1987 року по 21.08.1992 року за професією наждачника в термопресовому цеху по Списку №2, та стажу роботи слюсарем-ремонтником за період роботи з 01.11.1994 року по 04.12.2000 року.

Судом першої інстанції були застосовані правила статей 99, 100 КАС України, та покладенні на відповідача зобов'язання з 1 березня 2016 року.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п. «а» ч.1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 вказаного Закону мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку та пп. 1.5 п. 1 зазначених Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень вказаного Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, аналізуючи норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, колегія суддів вказує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 зазначеного Закону є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках №№ 1, 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

У відповідності до п.4.2, п.4.3 «Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2

цього Порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач з 01.11.1994 року по 04.12.2000 року працював на посаді слюсара-ремонтника Лозівського ковальсько-механічний заводу , згідно наказу по заводу (Лозівський ковальсько-механічний завод після реорганізації ТОВ «ЛКЗ») від 25.12.1996 року №510 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням» була проведена перша атестація.

Виходячи, із викладених вище пунктів «Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, стаж роботи позивача на посаді слюсара-ремонтника, що дає на пільгову пенсію за Списком №2, за період часу з 01.11.1994 року по 25.12.1996 року підтверджується, оскільки атестація була проведена до 21.08.1997 року впродовж 5 років після введення в дію порядку проведення атестації робочих місць (тобто з 21.08.1992 року).

Щодо підтвердження стажу роботи позивача на посаді, що дає право на посаду на пільгових умовах за період часу з 25.12.1996 року по 04.12.2000 рік, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за результатами проведеної атестації позивач обіймав посаду, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.

Відповідні документи були надані до відповідачів й досліджені в ході судового розгляду.

Так, до суду надані наступні документи, а саме: архівна довідка ТОВ «Лозівський ковальсько-механісний завод» № 185/657 від 09.09.2015 року, де зазначено, що позивач був переведений в термо-пресовому цеху на іншу професію; наказом № 510 від 25.12.1996 року затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням; переліком робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працюючих, де зазначена посада слюсаря-ремонтника, який зайнятий на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці;

службова записка № 61/431 від 01.09.2015 року, в якій зазначено, що згідно наказу по заводу від 25.12.1996 року № 510 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням» по результатам проведеної атестації право на пільгову пенсію робочим ТПЦ, зайнятим обдиранням, точінням, різанням, шліфуванням металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом (заточники, наждачники, шліфувальники, слюсаря-інструментальники) не підтверджується; згідно наказу по заводу від 25.12.1996 року № 510 «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням» по результатам проведеної атестації право на пільгову пенсію слюсарям-ремонтникам ТПЦ, занятим на гарячих ділянках робіт, підтверджуються.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині протиправності висновків відповідачів про не підтвердження стажу роботи позивача на посаді з 01.11.1994 року по 04.12.2000 року на посаді слюсара-ремонтника Лозівського ковальсько-механічний заводу є обгрунтованими.

Судом першої інстанції правильно скасовано рішення відповідача-1 від 16 грудня 2015 року №539/22-15 в частині щодо не зарахування позивачу до пільгового трудового стажу періоду роботи у Лозівському ковальсько-механічному заводі в Харківській області за професією слюсара-ремонтника, зайнятого на гарячих ділянках робіт по Списку№2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року, за період роботи з 1 листопада 1994 року по 4 грудня 2000 року.

Апеляційні скарги не спростовують висновків суду, лише повторюють правові позиції, викладені відповідачами у письмових запереченнях на позовну заяву.

З приводу частини позовних вимог про скасування протоколу відповідача №2829 від 2 лютого 2016 року «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пп.1 п.2 розділу ХУ Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, та зобов'язання відповідача з врахуванням позивача пільгового стажу роботи у Лозівському ковальсько-механічному заводі в Харківській області слюсарем-ремонтником за період з 01.11.1994 року по 04.12.200 року, призначити виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та згідно з п.2 підпунктом 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 1 березня 2016 року, то колегія суддів зазначає на таке.

Частиною 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На підставі п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.п. 1, п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань.

Згідно з п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає, що від імені органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду заяви та документів для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків).

Рішення підписано посадовою особою, яка не мала на те повноважень, тобто колегія суддів вважає за можливе повторно розглянути вказану заяву про призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо строків звернення до суду за захистом порушеного права, то колегія суддів зазначає на таке.

Згідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183 2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені ч.2 ст.100 КАС України, можуть застосовуватися судом лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду за захистом цих прав.

Вказані позиція узгоджується з аналогічною правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 06.10.2013 року у справі №21-389а13.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що рішення відповідача-1 було отримано позивачем під час отримання рішення відповідача від 02.02.2016 року.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушення позивачем строку звернення до суду.

Судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, тому судове рішення в частині задоволенні позову про зобов'язання відповідача з врахуванням позивача пільгового стажу роботи у Лозівському ковальсько-механічному заводі в Харківській області слюсарем-ремонтником за період з 01.11.1994 року по 04.12.200 року, призначити виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та згідно з п.2 підпунктом 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 1 березня 2016 року, - підлягає скасуванню, з прийняттям в цій частині нового рішення про повторний розгляд заяви позивача від 25.09.2015 року.

Судом першої інстанції було зроблено висновок, який не відповідає обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - частковому задоволенню.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційні скарги - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2017р. по справі № 629/3332/16-а скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з врахуванням ОСОБА_1 пільгового стажу роботи у Лозівському ковальсько-механічному заводі в Харківській області слюсарем-ремонтником за період з 01.11.1994 року по 04.12.2000 року, призначити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та згідно з п.2 підпунктом 1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 1 березня 2016 року.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Лозівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2015 року про призначення пенсії за віком.

В іншій частині постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.03.2017 року по справі № 629/3332/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 19.06.2017 р.