Справа № 283/492/17-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 червня 2017 року м. Київ К/800/19145/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, визначених нормою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області призначити ОСОБА_1 з 10 квітня 2017 року пенсію за віком на пільгових умовах, визначених нормою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є основним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має бути видане обласними державними адміністраціями, а не районними. За таких обставин посвідчення позивача видане не уповноваженим на те органом, що суперечить вимогам Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а отже не дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач з 26 квітня 1986 року по даний час проживає в АДРЕСА_1, з 25 червня 1984 року по 02 січня 1996 року працював на Малинській паперовій фабриці. Вказаний населений пункт віднесений до зони посиленого радіоекологічного контролю забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Листом від 15 березня 2017 року №1480/03 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з тих мотивів, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи має бути видано та завірено обласною державною адміністрацією, а не райдержадміністрацією.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так в частині 2 статті 55 Закону зазначено, що мають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.

Відповідно до приписів частини 2 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

При цьому, за правилами статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, а відповідачем не заперечується, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 відповідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846).

Так, за змістом Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, як особа, яка постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 10 грудня 1992 року Малинською районною державною адміністрацією.

При цьому, належність позивача до особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, відповідач не оспорював, доказів визнання посвідчення недійсним чи його відкликання або вилучення суду не надав.

Крім того, факт проживання та роботи позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю також підтверджується довідкою № 17/10-04/21 від 09 березня 2017 року, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Малинської райдержадміністрації Житомирської області. Згідно довідки, виданої ТОВ Малин Енергоінвест № 274 від 09 березня 2017 року, позивач дійсно з 26 квітня 1986 року по 09 серпня 1995 року проживав в АДРЕСА_2, з 09 серпня 1995 року по 14 вересня 1998 року - по АДРЕСА_4. Згідно довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Малин - еліт" з 28 вересня 1998 року позивач постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Крім того, факт проживання та роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю підтверджується копією трудової книжки.

Враховуючи встановлені обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процессуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують і грунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко