Справа № 818/437/17
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р. Справа №818/437/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який підтримав в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 17.12.2013 року працював на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового аудиту Шосткинської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області. У зв»язку з призовом на строкову військову службу наказом начальника Шосткинської ОДПІ від 30.10.2015 року позивача звільнено з займаної посади на підставі пункту 3 ст.36 Кодексу законів про працю України.

Своє звільнення позивач вважає незаконним, зазначаючи, що підставами припинення трудового договору відповідно до п.3 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України є призов або вступ працівника на військову службу, крім випадків, коли за працівником зберігається місце роботи роботи відповідно до ч.3 ст.119 цього Кодексу. Частина 3 ст.119 Кодексу передбачає, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та ( або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації зберігаються місце роботи, посада і компенсується середній заробіток.

За таких обставин, позивач просить визнати протиправним і скасувати наказ начальника Шосткинської ОДПІ від 30.10.2015 року №43-о про звільнення з посади, поновити його на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового аудиту Шосткинської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, стягнути з відповідача середній заробіток за час перебування на строковій військовій службі в період з 02.11.2015 по 10.11.2016 року.

Представник відповідача проти позову заперечив, пояснив, що 30.10.2015 позивач подав заяву про звільнення його з 30.05.2015 із займаної посади у зв»язку з призовом на строкову військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» та п.3 ст.36 КЗпП України. Наказом Шосткинської ОДПІ від 30.10.2015 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади згідно п.3 ст.36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги згідно ст.44 цього Кодексу. Підставою для звільнення стали заява позивача та повістка Шосткинського ОМВК.

При цьому, відповідач зазначає, що згідно п.3 ст.36 КЗпП України підставою для припинення труового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Згідно ч.3 ст.119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 КЗпП України.

Отже, дію частини третьої статті 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 р. були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 р. N 303 «Про часткову мобілізацію», згідно із Законом України «Про внесення зімн до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 р. N 1275-VІІ.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач в період часу з 17.12.2013 по 30.10.2015 працював на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу організації та супроводження перевірок платників податків управління податкового аудиту Шосткинської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області ( а.с. 7-9). Наказом начальника Шосткинської ОДПІ від 30.10.2015 року позивача звільнено з займаної посади на підставі пункту 3 ст.36 Кодексу законів про працю України ( а.с. 28).

Суд вважає наказ про звільнення позивача протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.3 ст.36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.119 Кодексу за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 2 чт.39 Закону України «Про військовий обов»язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п'ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п'ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Таким чином, на день звільнення позивача 30.10.2015 року поширювалися гарантії, передбачені ч.3 ст.119 Кодексу Законів про працю України, відповідачем мало бути збережене його місце роботи, посада і середній заробіток.

При цьому твердження відповідача, що дію цієї норми поширено лише на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 р. були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 р. N 303 «Про часткову мобілізацію», згідно із Законом України «Про внесення зімн до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 р. N 1275-VІІ, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки категорією працівників, що призвані на строкову військову службу, частину 3 ст.119 КЗпП доповнено значно пізніше, а саме Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» №433-VIII від 14 травня 2015 року.

Так само, необґрунтованим є посилання відповідача і на ту обставину, що звільнення з роботи було волевиявленням працівника, оформленим його заявою. Так, розірвання трудового договору з ініціативи працівника можливе лише у випадках, передбачених статтями 38, 39 Кодексу законів про працю України. Підставою звільнення за п.3 ст.36 Кодексу є призов на військову службу, тобто обв»язок, покладений на працівника ст.65 Конституцією України та Законом України «Про військовий обов»язок і військову службу», тобто припинення трудового не залежить від волевиявлення працівника, підставою для такого звільнення в даному випадку є повістка Шосткинського ОМВК ( а.с.32).

Таким чином наказ про звільнення позивача, виданий начальником Шосткинської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області прийнятий з порушенням зазначених вище норм, не відповідає вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

При цьому, вирішивши питання про поновлення на посаді позивача, суд приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час перебування на військовій службі, з 02 листопада 2015 року по день звільнення зі служби 09 листопада 2016 року включно ( а.с. 6) відповідно до положень частини 3 ст.119 КЗпП України. Виходячи із розміру середньоденного заробітку в сумі 161,59 грн. та 260 робочих днів за час проходження служби, розмір середнього заробітку складає 42016 грн.

На підставі ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню. Розмір такого стягнення у межах місячної суми складає 3878,40 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - задоольнити.

Визнати протиправним і скасувати наказ Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 30 жовтня 2015 року № 43-о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Шосткинської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Шосткинської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області.

Стягнути з Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час перебування на війській службі в розмірі 42016 грн.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3878грн.40 коп.

Стягнути з Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час перебування на військовій службі у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3878грн. 40коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Опімах

Повний текст постанови складений 11 червня 2017 року.