Справа № 806/207/17
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційний адміністративного суду про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до Житомирського апеляційного адміністративного суду, в якому просив суд скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді помічника судді, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідачем порушено норми законодавства, яким врегульовано відносини проходження публічної служби. Вважав, що діями та рішенням відповідача порушено його права, а тому просив позов задовольнити.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 1 березня 2017 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 10 жовтня 2013 року перебував на посаді помічника судді Одемчука Є.В. на час виконання останнім повноважень судді Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про проведення часткової мобілізації» № 607 від 21 липня 2014 року позивач з 6 серпня 2014 року призваний по частковій мобілізації.

Під час проходження служби по мобілізації 25 липня 2015 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на п'ять років з 25 липня 2015 року по 25 липня 2020 року.

Постановою Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року суддю Житомирського апеляційного адміністративного суду Одемчука Є.В., помічником якого був позивач, звільнено у відставку.

Наказом Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено з посади помічника судді Житомирського апеляційного адміністративного суду Одемчука Є.В. з 12 січня 2017 року відповідно до пункту 2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку з закінченням строку трудового договору.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

30 липня 2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до вимог частини 1 статті 151 якого кожний суддя суду загальної юрисдикції може мати помічника, правовий статус і умови діяльності якого визначаються цим Законом та положенням про помічника судді, що затверджується Радою суддів України.

На виконання даної норми рішенням Ради суддів України від 25 березня 2011 року №14 було затверджено Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції.

Частиною 4 статті 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 7 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції передбачено, що судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Наказом керівника апарату Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року № 122-к ОСОБА_1 з 10 жовтня 2013 року був переведений на посаду помічника судді Житомирського апеляційного адміністративного суду Одемчука Є.В. на час виконання останнім повноважень судді на підставі подання судді та заяви.

З 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу». Відповідно до частин 1, 2 статті 92 якого до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем'єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах. Працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

6 червня 2016 року позивача було повідомлено про втрату статусу державного службовця та віднесення посади помічника судді до посад патронатної служби.

Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби.

Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Наведене узгоджується з абзацом 2 пункту 19 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, відповідно до якого у разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Таким чином, у разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотримання передбачених гарантій.

Проте, пунктом 17 цього Положення передбачено, що у випадку тривалої відсутності судді (тривале відрядження, відсторонення судді від посади, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною тощо), а також у період з моменту припинення повноважень судді зі здійснення правосуддя або з моменту звільнення судді із займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді може тимчасово виконувати обов'язки помічника, додаткового помічника іншого судді, про що на підставі особистої заяви помічника судді та подання відповідного судді видається наказ керівника апарату суду.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п'ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п'ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

Згідно з частиною 3 статті 119 Кодексу законів про працю України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

В даному випадку положення Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та Кодексу законів про працю України не розповсюджуються на позивача, оскільки трудовий договір укладений між ОСОБА_1 та Житомирським апеляційним адміністративним судом має строковий характер, і обмежувався періодом виконання суддею Одемчуком Є.В. повноважень.

Оскільки станом на дату прийняття оскаржуваного наказу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1.» звернення суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду до керівника апарату з поданням про призначення позивача на посаду додаткового помічника або особиста заява позивача відсутні, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду узгоджується з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновку не спростовують, такий ґрунтується на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного адміністративного суду про скасування наказу від, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України (підпис) М.І. Мойсюк