Справа № 591/2794/16-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 р. Справа № 591/2794/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 оборони України на постанову Зарічного районного суду м.Суми від 10 квітня 2017 року по справі № 591/2794/16-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 оборони України, третя особа Сумський обласний військовий комісаріат про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправною відмову ОСОБА_1 оборони України в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги та зобовязати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року.

Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 10 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено (а.с.99, 100-105).

Визнано протиправним відмову ОСОБА_1 оборони України в призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.

Зобовязано ОСОБА_1 оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 на день встановлення інвалідності.

Відповідач-Міністерство оборони України не погодившись с постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає, що у відповідача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, апелянт наголошує на тому, що відповідно вимог Закону України «про військовий обовязок і військову службу», Положення №№168, питання стосовно одноразової допомоги Комісією не розглядалось, пропозиції не формувались, протокол не складався, та рішень з приводу відмови у допомозі не приймалось.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження. Від третьої сторони надійшов відгук на апеляційну скаргу задовольнити. Неявка в судове засідання не є перешкодою для вирішення справи за наявними у справі документами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_2 проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан. Позивач отримав захворювання повязані з виконанням обовязків військової служби під час перебування у країнах, де велися бойові дії. Позивачу МСЕК визначено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення, повязаного з виконанням обовязків військової служби.

За наслідками звернення позивача до Державної прикордонної служби України з приводу призначення одноразової допомоги, 05.02.2016 року за №11/к-163 було повідомлено, що питання стосовно виплати одноразової допомоги повинно розглядатися ОСОБА_1 оборони України (а.с.17, 18).

На звернення позивача з приводу виплати одноразової грошової допомоги Сумським МВК листом від 20.04.2016 №2/1447 з посиланням на лист Департаменту фінансів ОСОБА_1 оборони України від 31.03.2016 року за № 248/3/61719 повідомлено про те, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, та не здійснюється ОСОБА_1 оборони України, оскільки позивач звільнявся з Прикордонних військ КДБ СРСР (а.с.20)..

Як вбачається з листа Департаменту фінансів ОСОБА_1 оборони України від 31.03.2016 року за № 248/3/61719, за наслідками розгляду документів ОСОБА_2, Департаментом Міноборони документи повергненні без реалізації, як такі, що надіслані не за належністю. Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, та не здійснюється ОСОБА_1 оборони України, оскільки позивач звільнявся з Прикордонних військ КДБ СРСР

Здійснюючи апеляційний перегляд колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 45 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (стаття 41).

Відповідно до статті 1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1- рп/99).

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХII (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу третьої групи інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За змістом частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Пунктом "б" частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності третьої групи.

Згідно з частиною дев'ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання статей 16-2 та 16-3 Закону № 2011-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі Порядок № 975), за змістом пункту 3 якого днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

При цьому не передбачено право відповідача усунутися від розгляду, вирішення та прийняття рішення із спірного питання.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Обов'язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, у зв'язку з захворюваннями, пов'язаними з виконанням обов'язків військової служби, покладений на ОСОБА_1 оборони України. В звязку з чим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що такі виплати здійснюються Державною прикордонною службою України.

При чому, колегія суддів зазначає, що на обліку в органах Держприкордонслужби позивач не перебуває. Будь-які правовідносини між цим органом та позивачем відсутні. А тому, доводи Відповідача з цього приводу є безпідставними.

Колегія суддів виходячи із положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду зазначає, що визначальним під час вирішення адміністративного спору є відновлення порушеного права в обраний судом спосіб, перелік яких встановлено частиною другою статті 162 КАС України. Оскільки, звернення позивача ОСОБА_1 оборони України не розглянуло по суті та відповідного рішення не прийнято, то у даному випадку є підстави зобов`язати ОСОБА_1 оборони України розглянути заяву позивача з прийняттям відповідного рішення.

Після отримання Відповідачем документів (з всіма передбаченими додатками) про отримання одноразової грошової допомоги дій, передбачених п.13 Порядку №975 та Наказу №530 Відповідачем виконано не було, чим порушено вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, п.13 вищезазначеного Порядку №975 та Наказу №530, оскільки не прийнято рішення, щодо позивача про призначення або відмову в призначені одноразової грошової допомоги. Така бездіяльність Відповідача позбавляє його можливість реалізувати його право на соціальний захист передбачений ст.46 Конституції України. Відповідач діяв не у спосіб передбачений законом.

Відповідачем фактично не було розглянуте питання, щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року та Наказу ОСОБА_1 Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в тому вигляді, в якому вони існують, є фактично передчасними. При чому, суд першої інстанції на вищенаведені вимоги законодавства уваги не звернув, належної правової оцінки їм не надав, та помилково задовольнив вимоги.

З огляду на положення ч.2 ст..11 КАС України, з метою необхідністю повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає за можливо вийти за межі позовних вимог та задовольнити вимоги у інший спосіб судового захисту, який в межах правовідносин, що склалися між сторонами, буде достатнім та необхідно можливим. Безпосередньо слід визнати саме Міноборони України, який є належним органом, що вирішує питання щодо виплати одноразової допомоги. Тому, цього Відповідача слід зобовязати виконати вимоги законодавства та повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги.

На підставі викладеного, колегія суддів з урахуванням приписів ст..202 КАС України, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наведених вище підстав, тому постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 оборони України задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м.Суми від 10 квітня 2017 року по справі № 591/2794/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року та Наказу ОСОБА_1 оборони України №530 від 14.08.2014 року.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Постанова апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5