Справа № 820/980/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 р. № 820/980/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - Травкіна М.М.,

представника відповідача - Павленка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом кредитної спілки "Соколов" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Кредитна спілка "Соколов" звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №049 від 21.02.2014 про виключення кредитної спілки "Соколов" з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

- зобов'язати Східну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийняти рішення про включення кредитної спілки "Соколов" до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення відповідача про виключення кредитної спілки "Соколов" з Реєстру неприбуткових установ та організацій прийнято відповідачем з порушенням норм діючого законодавства, оскільки контролюючим органом використано визначення неприбуткової організації, надане Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового враження», при цьому Кредитна спілка "Соколов" є неприбутковою організацією, оскільки утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації, а саме Законом України «Про кредитні спілки». Отже, рішення відповідача є протиправним та порушує права позивача. Крім того, на разі у відповідності до п. 34 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що неприбуткові підприємства, установи та організації, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організації на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організації», не підлягають виключенню з цього Реєстру до 01.07.2017 року.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти позову заперечував та зазначив, що Законом України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». У розумінні Податкового кодексу України, кредитні спілки не можуть бути визнані неприбутковими організаціями та не підлягають включенню до нового Реєстру. Отже, оскаржуване позивачем рішення прийнято у відповідності до норм діючого законодавства. Таким чином позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що Кредитна спілка «Соколов», код 26450574, зареєстрована у відповідності до норм діючого законодавства 30.03.2004 року, місцезнаходження юридичної особи 61082, Харківська область, м. Харків, проспект Московський, буд. 144, оф. 807, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осі-підприємців (а.с. 23).

З матеріалів справи вбачаться, що рішення про включення Кредитної спілки «Соколов» до Реєстру неприбуткових установ та організацій прийнято 23.06.2004 року, за ознакою неприбутковості 0010 - Кредитні спілки.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії статуту Кредитної спілки «Соколов» (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів від 03.10.2016 року, а саме п.1.1 статуту кредитна спілка заснована і діє згідно рішення установчих зборів (протокол № 1 від 12 жовтня 2003 р.) на підставі Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послу», «Про кредитні спілки», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що кредитною спілкою «Соколов» до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 10.10.2016 року подано реєстраційну заяву за формою 1РН щодо реєстрації кредитної спілки у новому реєстрі неприбуткових установ та організацій (а.с.8).

Листом від 18.01.2017 року №475/10/ за підписом в.о. начальника керівника Кредитної спілки «Соколов» за результатами розгляду заяви за формою - 1РН з посиланням на приписи законодавства повідомлено, що кредитні спілки не можуть бути визнані неприбутковими організаціями у розумінні Кодексу та не підлягають включенню до нового Реєстру. Кредитні спілки як фінансові установи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, є платниками податку на прибуток та зобов'язані нараховувати та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому розділом ІІІ Податкового кодексу України (а.с. 9).

Представником позивача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що оскільки відповідь контролюючого органу за своїм змістом є роз'ясненням і не є рішенням контролюючого органу, кредитна спілка "Соколов" листом № 1648 від 13.02.2017 року звернулася до відповідача, в якому зокрема просила надати рішення за наслідками розгляду реєстраційної заяви кредитної спілки "Соколов" за формою - 1РН, за формою згідно з додатком 2, встановленою Порядком ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організації до Реєстру та виключення з Реєстру, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №440 (а.с. 10-12).

Як повідомлено представником позивача, 01.03.2017 року Кредитною спілкою "Соколов" отримано рішення №049 від 21.02.2017 року про виключення Кредитної спілки «Соколов» з Реєстру неприбуткових установ та організацій, датою скасування ознаки неприбутковості визначено 21.02.2017 (а.с. 13).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії рішення, воно прийняте на підставі підпункту 133.4.5 пункту 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України та реєстраційної заяви, при цьому підставою для його прийняття визначено невідповідність вимогам Закону України №1702-VII від 14.10.2014 року.

Суд зазначає, що відповідно до пп.14.1.121 п.14.1 ст.14 ПК України неприбуткові підприємства, установи та організації - це неприбуткові підприємства, установи та організації, які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до п. 133.4 ст. 133 ПК України.

Законом України від 17 липня 2015 року №652-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій» внесено зміни, які набули чинності 13.08.2015 року, щодо вдосконалення регулювання правового статусу і оподаткування неприбуткових організацій.

Відповідно до приписів пп. 133.4.1 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам:

утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації;

установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту;

установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об'єднання та асоціації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків; внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Згідно з пп. 133.4.2 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для неприбуткових організацій є використання своїх доходів (прибутків) виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

Одночасно пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України передбачено, що у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов'язана подати у строк, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року (або з початку визнання організації неприбутковою в установленому порядку, якщо таке визнання відбулося пізніше) по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити і сплатити суму самостійно нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток. Податкове зобов'язання розраховується виходячи із суми операції (операцій) нецільового використання активів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

Суд зазначає, що порядок ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 №440 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру».

Положеннями п. 6 Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру визначено, що для включення до Реєстру неприбуткова організація повинна подати до контролюючого органу реєстраційну заяву за формою 1-РН згідно з додатком 1 і засвідчені підписом керівника або представника такої організації та скріплені печаткою (за наявності) копії установчих документів неприбуткової організації (крім тих, що оприлюднені на порталі електронних сервісів відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон), а житлово-будівельні кооперативи також засвідчені підписом керівника або представника такого кооперативу та скріплені печаткою (за наявності) копії документів, що підтверджують дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та факт спорудження або придбання такого будинку житлово-будівельним (житловим) кооперативом.

Відповідно до п. 7 ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, контролюючий орган здійснює включення неприбуткової організації до Реєстру в разі відповідності організації відповідним вимогам.

Суд зазначає, що організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об'єднань, права та обов'язки членів кредитних спілок та їх об'єднань визначає Закон України «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року №2908-III.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 7 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка діє на основі статуту, що не суперечить законодавству України.

Приписами ст. 8 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що надання кредитній спілці статусу фінансової установи здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Уповноважений орган) відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Уповноваженого органу. Надання кредитній спілці статусу фінансової установи здійснюється шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру фінансових установ (далі - Державний реєстр). Уповноважений орган видає кредитній спілці свідоцтво про реєстрацію фінансової установи за формою, встановленою Уповноваженим органом.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року передбачено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.2.1 статуту позивача Кредитна спілка «Соколов» - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

При цьому розділом 22 статуту Кредитної спілки «Соколов» визначено, що нерозподілений дохід, що залишається у розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року, розподіляється за рішеннями загальних зборів на поповнення капіталу та резервів. Кредитній спілці забороняється розподіл отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед членів кредитної спілки, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внесків) членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб.

Суд зазначає, що положеннями п.3 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що нерозподілений доход, що залишається у розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року, розподіляється за рішенням загальних зборів, у тому числі між членами кредитної спілки, пропорційно розміру їх пайових внесків у вигляді відсотків (процентів). При цьому в першу чергу відбувається необхідне поповнення капіталу та резервів. Сума доходу, яка розподіляється на додаткові пайові членські внески, визначається з дотриманням умови, що доходність додаткових пайових членських внесків не може перевищувати більш ніж у два рази середньозважену процентну ставку доходності внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитних рахунках за їх наявності. Решта доходу, що залишилася після формування капіталу і резервів та розподілу на додаткові пайові членські внески, розподіляється на обов'язкові пайові членські внески.

Згідно з приписами ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом.

Суд зазначає, що відповідно до п. 26 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» неприбуткові організації це юридичні особи (крім державних органів, органів державного управління та установ державної і комунальної власності), що не є фінансовими установами, створені для провадження наукової, освітньої, культурної, оздоровчої, екологічної, релігійної, благодійної, соціальної, політичної та іншої діяльності з метою задоволення потреб та інтересів громадян у межах, визначених законодавством України, без мети отримання прибутку.

Таким чином, Кредитна спілка «Соколов» після набрання законної сили вказаним нормативно-правовим актом втратила статус неприбуткової організації, оскільки Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" конкретизовано критерії відповідності юридичної особи вимогам неприбуткових організацій шляхом надання визначення та чіткої вказівки на те, що неприбутковою організацією є юридична особа, яка, зокрема, не є фінансовою установою.

Крім того, суд зазначає, що оскаржуваним рішенням контролюючим органом було виключено Кредитну спілку "Соколов" з Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення до якого відбулося на підставі рішення від 23.06.2004 року, тобто фактично прийняття вказаного рішення і відбулося з врахуванням положень Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та наданого вказаним нормативно-правовим актом визначення.

Отже, суд зазначає, що Кредитна спілка "Соколов", у зв'язку зі зміною підходу до визначення неприбуткової організації, як фінансова установа, виключною метою діяльності якої є надання фінансових послуг, у розумінні положень пп.133.4.1 п.133.4 ст. 133 Податкового кодексу України не є утвореною та зареєстрованою в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації.

Таким чином рішення контролюючого органу №049 від 21.02.2014 про виключення кредитної спілки "Соколов" з Реєстру неприбуткових установ та організацій є правомірним та прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства.

Щодо посилання позивача на існування заборони на виключення з Реєстру до 01.07.2017 року, суд зазначає наступне.

Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 року №1702-VII було надано визначення неприбутковій організації та встановлено, що до останніх належать юридичні особи (крім державних органів, органів державного управління та установ державної і комунальної власності), що не є фінансовими установами, створені для провадження наукової, освітньої, культурної, оздоровчої, екологічної, релігійної, благодійної, соціальної, політичної та іншої діяльності з метою задоволення потреб та інтересів громадян у межах, визначених законодавством України, без мети отримання прибутку.

При цьому п. 34 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що неприбуткові підприємства, установи та організації, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій", що не відповідають вимогам пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу, з метою включення до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій зобов'язані до 1 липня 2017 року привести свої установчі документи у відповідність із нормами цього Кодексу та у цей самий строк подати копії таких документів до контролюючого органу.

Суд зазначає, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій" від 17.07.2015 року №652- VIIІ набрав законної сили вже після набрання законної сили законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 року №1702-VII, а отже передбачений приписами Податкового кодексу України мораторій не розповсюджується на установи та організації, що втратили такий статус до набрання ним законної сили.

Таким чином вказані доводи позивача не можуть бути враховані судом.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийняти рішення про включення кредитної спілки "Соколов" до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій, суд зазначає наступне.

Оскільки вказана позовна вимога є похідною від першої вимоги, то у зв'язку з встановленими під час судового розгляду справи обставинами суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов'язання контролюючого органу прийняти рішення про включення позивача до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги кредитної спілки "Соколов" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову кредитної спілки "Соколов" до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников