Справа № 808/3344/16
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/3344/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

29 травня 2017 року

(15 год. 00 хв.)

Справа № 808/3344/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

до: Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

про: надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

03.11.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі – позивач) до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі – відповідач), в якому позивач просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що у відповідача наявний податковий борг перед бюджетом на загальну суму 23 986 550,43 грн., з яких: 1) 1 114,28 грн. – з рентної плати за спеціальне використання води; 2) 664 106,55 грн. – з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 3) 23 321 075,24 грн. – з орендної плати за землю з юридичних осіб; 4) 16,63 грн. – по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; 5) 237,73 грн. – по надходженням від скидів забруднюючих речовин у водні об’єкти. Оскільки у відповідача відсутні грошові кошти на розрахунковому рахунку, позивач на підставі ст. 95 Податкового кодексу України (далі – ПК України) просить суд надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Позивачем на адресу відповідача направлено податкову вимогу форми «Ю» від 01.07.2015 № 610-23.

19.12.2016 судом отримано заперечення представника відповідача проти адміністративного позову, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки необхідною умовою надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, є наявність судового рішення про стягнення суми податкового боргу з платника податків, що набрало законної сили. Так, узгодженою є тільки сума податкового боргу з податку на нерухоме майно у розмірі 128 417,84 грн. та орендної плати за землю з юридичних осіб у розмірі 3 594 573,14 грн. У свою чергу, судові рішення про стягнення іншої частини суми податкового боргу, які набрали законної сили, відсутні з огляду на їх оскарження відповідачем до судів апеляційної та касаційної інстанції. Крім того, представник відповідача зауважив, що Законом України від 29.11.2001 № 2864-III «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (далі – Закон України від 29.11.2001 № 2864-III) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного

законами України механізму примусової реалізації майна. Отже, оскільки державі належать 68% акцій позивача, дія цього мораторію, на переконання представника відповідача, розповсюджується і на спірні правовідносини також. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

29.05.2017 судом було отримано клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог він просив відмовити. У судове засідання представник відповідача не прибув.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також неприбуття належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду представника відповідача, суд на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Суд, розглянувши матеріали і з’ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 12.11.2014, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 117). Відповідача зареєстровано як юридичну особу 30.09.1994, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 7-8).

Згідно з довідкою про заборгованість, а також даними зворотного боку інтегрованої картки платника податків за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 23 986 550,43 грн., з яких: 1 114,28 грн. – з рентної платі за спеціальне використання води; 664 106,55 грн. – з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 23 321 075,24 грн. – з орендної плати за землю з юридичних осіб; 16,63 грн. – по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; 237,73 грн. – по надходженням від скидів забруднюючих речовин у водні об’єкти. (т. 1, а.с. 12, 14-29). Станом на 29.05.2017 даний борг є непогашеним.

31.08.2016 уповноваженою особою позивача було складено Акт опису майна відповідача, яке передається у податкову заставу № 1, один примірник якого отримала уповноважена особа відповідача (т. 1, а.с. 75-77).

Позивачем вживались заходи щодо стягнення з відповідача податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку. Зокрема, 10.07.2015 представнику відповідача була вручена податкова вимога форми «Ю» від 01.07.2015 № 610-23 на загальну суму 1 198 190,94 грн., що підтверджується копіями податкової вимоги та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 13). Відповідач добровільно не сплатив наявний у нього податковий борг з рентної плати за спеціальне використання води, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з орендної плати за землю з юридичних осіб, по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення, по надходженням від скидів забруднюючих речовин у водні об’єкти.

З метою стягнення наявного у відповідача податкового боргу позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2015 по справі № 808/6618/15 набрала законної сили 16.10.2015.

31.05.2016 та 29.06.2016 на виконання вказаного судового рішення позивачем було сформовано інкасові доручення №№ 95-202, 217, 221, 223-229, 231-242 (т. 1, а.с. 33-53, 197-268; т. 2, а.с. 1-75) та надіслано для виконання банківським установам, в яких у відповідача наявні відкриті розрахункові рахунки. Зазначені інкасові доручення були повернуті позивачу без виконання у зв’язку з відсутністю рахунку відповідача (т. 1, а.с. 33-53, 197-268; т. 2, а.с. 1-75).

З метою стягнення з відповідача іншої частини суми податкового боргу позивач також звертався до суду.

Не погодившись із постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 808/1437/16, відповідач згодом оскаржив її до суду апеляційної та касаційної інстанцій. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.04.2017 відкрито касаційне провадження (т. 2, а.с. 134).

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 17.11.2016 по справі № 808/2619/16 набрала законної сили 17.05.2017 (т. 2, а.с. 134).

Крім того, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2016 по справі № 808/2916/16 (головуючий – суддя Нестеренко Л.О.), залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017, задоволено позов Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення податкового боргу; стягнуто кошти з рахунків платника податків Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» у всіх банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків у сумі податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 1 717 007,84 грн. (т. 1, а.с. 134).

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, відповідач оскаржив їх до суду касаційної інстанції. Так, ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 03.05.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017; витребувано із Запорізького окружного адміністративного суду справу № 808/2916/16.

Також, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.01.2017 по справі № 808/3158/16 (головуючий – суддя Стрельнікова Н.В.) задоволено позов Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення коштів; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» кошти з рахунків платника податків у всіх банках, обслуговуючих такого платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків суму податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 1 717 007,84 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» залишено без розгляду; апеляційне провадження закрито.

Не погодившись і ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 про закриття апеляційного провадження, відповідач оскаржив її до Вищого адміністративного суду України.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Порядок погашення податкового боргу і відповідні дії податкового органу визначаються Главою 9 ПК України «Погашення податкового боргу платників податків».

Згідно з п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

За приписами п. 89.3 ст. 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Статтею 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Наведені вище положення ПК України встановлюють черговість вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу, а саме спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Умовою надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, є наявність судового рішення про стягнення суми податкового боргу з платника податків, адже наявність рішення про стягнення заборгованості є підставою для звернення стягнення на майно платника податків, у тому числі й те, що перебуває у податковій заставі.

Судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість на загальну суму 23 986 550,43 грн., з яких: 1 114,28 грн. – з рентної платі за спеціальне використання води; 664 106,55 грн. – з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 23 321 075,24 грн. – з орендної плати за землю з юридичних осіб; 16,63 грн. – по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; 237,73 грн. – по надходженням від скидів забруднюючих речовин у водні об’єкти, що підтверджується даними зворотного боку інтегрованої картки платника податків (т. 1, а.с. 12, 14-29).

З метою часткового стягнення наявного у відповідача податкового боргу позивач неодноразово звертався до суду. Постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2015 по справі № 808/6618/15 (головуючий – суддя Калашник Ю.В.), від 04.10.2016 по справі № 808/1437/16 (головуючий – суддя Татаринов Д.В.), від 17.11.2016 по справі № 808/2619/16 (головуючий – суддя Прасов О.О.), від 19.12.2016 по справі № 808/2916/16 (головуючий – суддя Нестеренко Л.О.), від 12.01.2017 по справі № 808/3158/16 (головуючий – суддя Стрельнікова Н.В.) стягнуто з рахунків відповідача суму наявного податкового боргу у сумі 14 194 221,51 грн. (а.с. 134). Інкасові доручення №№ 95-202, 217, 221, 223-229, 231-242 у розмірі 3 594 573,14 грн. були складені позивачем тільки на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2015 по справі № 808/6618/15 (т. 1, а.с. 33-53, 197-268; т. 2, а.с. 1-75). При цьому, постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 04.10.2016 по справі № 808/1437/16, від 19.12.2016 по справі № 808/2916/16, від 12.01.2017 по справі № 808/3158/16 оскаржені відповідачем до Вищого адміністративного суду України.

Таким чном, у позивача наявні судові рішення про стягнення з відповідача суми податкового боргу тільки на суму 14 194 221,51 грн. У свою чергу, судові рішення на підтвердження наявності підстав для звернення стягнення на майно відповідача на решту суми податкового боргу позивач не надав.

Крім того, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приймає до уваги також той факт, що у листопаді 2011 року Верховна Рада України ухвалила Закон України від 29.11.2001 № 2864-III, який спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

У відповідності до ст. 1 Закону України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; продажу майна в процесі провадження справи про банкрутство, визначеного статтями 22, 23, 24, 25, 26, 30, частиною одинадцятою статті 42, абзацом другим частини шостої статті 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і продажу майна підприємства.

Отже, заходи стягнення податкового боргу, встановлені п. 95.1 ст. 95 ПК України, зокрема продаж майна, не можуть бути застосовані щодо державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Оскільки згідно з Випискою про стан рахунку в цінних паперах статутний фонд відповідача дорівнює 105 878 730,75 грн., при цьому, 68% акцій відповідача належать державі (т. 2, а.с. 107), суд вважає, що положення Закону України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ в частині мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків розповсюджуються на спірні правовідносини.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, з огляду на наявність у позивача судових рішень про стягнення з відповідача суми податкового боргу тільки на суму 14 194 221,51 грн., частина з яких оскаржується в касаційному порядку, а також дію мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, встановленого Законом України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ, суд вважає, що підстави для надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, у даному випадку відсутні. Достатніх та переконливих доказів звортнього представником позивача не надано.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Позивач не надав достатніх та переконливих доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. У свою чергу, відповідач обґрунтував наявність підстав для застосування положень Закону України від 29.11.2001 № 2864-ІІІ в частині мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, а також довів неузгодженість наявної у нього суми податкового боргу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 – 12, 14, 86, 158 – 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус