Справа № 476/361/17
Суддя: Чернякова Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 476/361/17
Провадження № 2-а/476/3/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2017 року суддя Єланецького районного суду Миколаївської області Чернякова Н.В. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання бездіяльності Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій

В С Т А Н О В И Л А:

06.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання бездіяльності Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", зокрема, на виплату до 05 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте, в 2016 році центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області йому було виплачено 920 грн.

Посилаючись на те, що відповідачем порушено ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просив визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області протиправною та зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач позовні вимоги не визнав, направив до суду заперечення на позов, в яких зазначив, що позивачу як учаснику бойових дій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" та з урахуванням фінансових можливостей держави здійснено виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі 920 грн. Вважає, що при нарахуванні позивачу разової грошової допомоги управління діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Оскільки, предметом позову є оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо перерахунку, нарахування і виплатити недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових, в силу п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України судовий розгляд справи було здійснено в порядку скороченого провадження.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, приходжу до слідуючого.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 14.12.2015 року позивачу як учаснику бойових дій видано посвідчення серії НОМЕР_1, згідно якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно листа Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області від 24.01.2017 року №266/03, у 2016 році позивачу фактично сплачено одноразову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 920 грн.

Так, статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 26 VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

При вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

З 01.01.2015 року Законом України "Про внесення змін до бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" припинені дії норм в частині, яка, зокрема, стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" у встановленому порядку такими, що не відповідають не визнані. Дані зміни є чинними, Конституційний Суд не висловлювався з приводу їх неконституційності.

Оскільки, невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викликана не протиправними діями Управління соціального захисту населення, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, дії Управління соціального захисту населення на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в сумі 920.00 грн. здійснено відповідно до вимог діючого законодавства.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися; передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному достатнього життєвого рівня. Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права, обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, приходжу до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання бездіяльності Управління соціального захисту населення Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через Єланецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Чернякова