Справа № 826/678/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2017 року № 826/678/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «С3 Холдинг»

до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015р. №, №

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «С3 Холдинг» (надалі - ТОВ «С3 Холдинг», позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві (надалі - ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС/податковий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.07.2015р. №, №.

Представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки позивачем не було порушено норм податкового законодавства.

Представником відповідача на адресу суду подано письмові заперечення, в яких зазначив про правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення та безпідставність вимог позивача.

На підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАСУ) судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС на підставі направлень від 02.06.2015р. №1189/26-54-22 та наказу №1099 від 28.05.2015р., у відповідності до ст.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання податкового законодавства ТОВ «С3 Холдинг» по взаємовідносинах з ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп» за грудень 2014року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №538/26-54-22-02-33742113 від 15.06.204р., яким встановлено наступні порушення:

п.198.6 ст.198, пп.201.1, 200.2 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «СЗ Холдинг» занижено податкове зобов'язання по ПДВ на загальну суму 211730грн. за грудень 2014року;

пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.149.1 ст.149 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає нарахуванню до сплати до бюджету на суму 190557грн. за 2014рік.

Податковим органом 02.07.2015р. винесено податкові повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 317595,00грн. (основний платіж - 211730,00грн., штрафна санкція - 105865,00грн.) та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 285836,00грн. (основний платіж - 190557,00грн., штрафна санкція - 95279,00грн.).

Позивач вважає протиправним винесення податкових повідомлень-рішень щодо встановлених порушень та не погоджується з ними, в зв'язку з чим подано адміністративний позов.

Окружний адміністративний суд м.Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступних міркувань.

Як встановлено судом та матеріалами справи, позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп».

Перевіряючими зроблено висновок, що за перевіряємий період не можливо відслідкувати виконання послуг та реалізацію товарів, відсутність документів по господарським взаємовідносинам та факт передачі від контрагентів постачальників (ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп») до підприємства ТОВ «СЗ Холдинг».

Однак, суд не може погодитися з висновками зробленими в акті перевірки.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до пп. «а» п.198.1, п.198.2., п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10 ст.201 Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що суми ПДВ, віднесеного позивачем до податкового кредиту при здійсненні операцій з придбання товару у контрагентів, повністю підтверджуються податковими накладними, виданими контрагентами.

Пункт 201.1 ст.201 Податкового кодексу України визначає перелік обов'язкових реквізитів податкової накладної. Судом встановлено, що усі податкові накладні, що були виписані ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп» для ТОВ «С3 Холдинг», містять усі необхідні реквізити, передбачені п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту. Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказах встановлено, що усі податкові накладні, видані контрагентами позивача, у передбаченому законом порядку були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.201.8 ст.201 ПКУ право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку. У даному випадку на момент виписування усіх податкових накладних, що зазначені в Акті перевірки, ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп» були зареєстровані як платники ПДВ, зазначене не оспорюється відповідачем.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що товар та надані послуги, придбаний позивачем у ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп», були використані у подальшому в власній господарській діяльності позивача.

Придбання товару/послуг підтверджується наступним, а саме: рахунком-фактурою №410 від 23.12.2014р., видатковою накладною №319 від 23.12.2014р., рахунком-фактурою №412 від 23.12.2014р., видатковою накладною №320 від 23.12.2014р., рахунком-фактурою №146 від 29.12.2014р., актом надання послуг №327 від 31.12.2014р., рахунком-фактурою №147 від 29.12.2014р., актом надання послуг №328 від 31.12.2014р., рахунком-фактурою №148 від 29.12.2014р., актом надання послуг №329 від 31.12.2014р., рахунком-фактурною №236 від 29.12.2014р., видатковою накладною №316 від 29.12.2014р., податковими накладними від 29.12.2014р. та 31.12.2014р,

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп», які на момент здійснення господарських операцій були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, оформлені договором, що не були визнаний в судовому порядку недійсними, а також підтверджені первинними документами, та належним чином оформленими податковими накладними, а товар, придбаний у ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп» був використаний позивачем у власній господарській діяльності. Отже судом встановлено, що при здійсненні позивачем операцій з придбання товарів у ТОВ «Креденсінвест» та ТОВ «Укр.Сервіс Груп» дотримано усі вимоги чинного законодавства, які дозволяють відносити суми сплаченого (нарахованого) ПДВ до податкового кредиту.

Згідно правової позиції висловленій у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, від 31.10.2014р. у справі № 21-318а14, законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

На думку суду, відповідачем на надано доказів порушення позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість, які б позбавляли позивача права на податковий кредит за наслідками здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами.

З огляду на викладене, висновок податкового органу про порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України є необґрунтованим та спростовано наявними матеріалами справи.

Згідно до пп.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, а тому підлягає скасуванню судом, а позов задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.11, 50, 70, 71, 72, 86, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «С3 Холдинг» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.07.2015р. №, №.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «С3 Холдинг» () здійснений ним судовий збір у розмірі 9846,47грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві ().

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій