Справа № 804/2846/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 р. Справа № 804/2846/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засіданняНауменко К.І.
за участю представників сторін: від позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №13767-13 від 03.11.2016р., -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 13767-13 від 03.11.2016р., яким позивачеві визначено податкове зобов'язання у сумі 25000 грн. (транспортний податок з фізичних осіб за 2016р. за володіння автомобілем Хонда Аккорд, р/н НОМЕР_1, 2013 року випуску).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки вважає, що його автомобіль Хонда Аккорд (навіть нового такого транспортного засобу) не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016р. (1033500,00 грн.), окрім того, термін вручення податкового повідомлення-рішення сплив, а тому дії відповідача щодо зобов'язання позивача сплатити транспортний податок за 2016р. у розмірі 25000 грн. є незаконними, а оспорюване податкове повідомлення-рішення неправомірним, так як згідно Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016р. станом на 18.11.2016р. середньоринкова вартість автомобіля Хонда Аккорд з пробігом 110000 км, 2013 року випуску складає - 349288,88 грн., а вартість нового такого автомобілю - 817050,00 грн., тобто, на думку позивача, його автомобіль у 2016р. не є об'єктом оподаткування відповідно до ст.267 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 24.05.2016р., 26.05.2017р., що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовим повідомленням та електронним звітом про надіслання та отримання відповідачем повістки (а.с.26-28).

31.05.2017р. відповідач надав до канцелярії суду письмові заперечення на позов у яких просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що на органи ДФС України покладено обов'язок лише щодо формування та направлення платникам податків податкових повідомлень-рішень про визнання транспортного податку виключно на підставі даних отриманих від відповідних органів (Мінекономрозвитку). Таким чином ДФС України отримує лише списки платників транспортного податку, які підлягають оподаткуванню. Згідно інформації ІС «Податковий блок» за позивачем зареєстрований легковий автомобіль марки Honda Accord, державний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, об'єм двигуна 3471 куб. см., дата державної реєстрації - 16.04.2014р., який є об'єктом оподаткування.

У відповідності до вимог ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи 24.05.2017р. та 26.05.2017р., строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності відповідача з урахуванням наданих відповідачем письмових заперечень за наявними у справі доказами на підставі ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_4 є власником легкового автомобілю марки HONDA ACCORD, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зареєстрований 16.04.2014р. з об'ємом двигуна - 3471 куб.см., що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.7).

03.11.2016р. Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 13767-13 за яким на підставі п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України позивачеві було визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016р. у розмірі 25000 грн., що підтверджено копією відповідного рішення (а.с.6).

В подальшому, позивач оскаржив вищевказане податкове повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження шляхом подання відповідних скарг до вищестоящих органів ДФС за результатами розгляду яких оспорюване податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с.10-12,16-18).

Окрім того, позивач звертався до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з метою визначення середньоринкової вартості свого легкового автомобілю за результатами розгляду якого Мінекономрозвитку України надало позивачеві довідку за якою легковий автомобіль HONDA ACCORD, 2013 року випуску з пробігом 110000 км становить середньоринкову вартість у розмірі 363137,04 грн. (а.с.13-15).

У зв'язку з тим, що середньоринкова вартість автомобілю позивача не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016р. (1033500,00 грн.), що підтверджено відповідними довідками, легковий автомобіль марки HONDA ACCORD, 2013 року випуску, з пробігом 110000 км., який належить позивачеві не є об'єктом оподаткування у 2016р., а тому позивач вважає прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016р.» від 24.12.2015р. № 909-УІІІ, який набрав чинності з 01.01.2016р., внесено зміни до об'єкта оподаткування транспортним податком, зокрема, у статтю 267 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством, власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно до п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) періоду.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

З урахуванням того, що згідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016р. становила - 1378 грн., а відповідно, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016р. становила із розрахунку 750х1378 = 1033500,00 грн.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм у відповідності до вимог п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становила на 01.01.2016р. понад 1033500,00 грн.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, а також підтверджується і наданими довідками за якими проведено розрахунок середньоринкової вартості згідно з Методикою №66 від 18.02.2016р. легкового автомобілю, який належить позивачеві, а саме: марки HONDA ACCORD, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зареєстрований 16.04.2014р. з об'ємом двигуна - 3471 куб.см., з пробігом 110000 км., середньоринкова вартість вказаного автомобілю станом на 18.11.2016р. становить - 349 288,88 грн. (а.с.8-9).

При цьому, у вказаній довідці також зазначено, що вартість нового такого транспортного засобу становить - 817050,00 грн. (а.с.8).

Також і розрахунком вартості автомобілю, проведеним Мінекономрозвитку України на запит позивача, було надано довідку про те, що легковий автомобіль марки HONDA ACCORD, 2013 року випуску, з пробігом 110000 км. становить середньоринкову вартість у розмірі 363 137,04 грн.(а.с.14-15).

Таким чином, з урахуванням аналізу вищенаведених норм чинного податкового законодавства та відомостей, які містяться у довідках про розрахунок середньоринкової вартості легкового автомобілю марки HONDA ACCORD, 2013 року випуску, з пробігом 110000 км., яка становить 363137,04 грн. та з урахуванням того, що вартість нового такого автомобілю становить 817050,00 грн., тобто менше ніж 1033500,00 грн., суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль у відповідності до вимог п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування у 2016 році.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надав жодних доказів та не навів жодних підстав, які б свідчили про обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення №13767-13 від 03.11.2016р. з урахуванням вищенаведених встановлених обставин та норм чинного податкового законодавства щодо об'єктів оподаткування у 2016р. згідно до вимог п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

В той же час, представником позивача надані належні та допустимі докази, як свідчать про протиправність прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених обставин у даній справі та норм чинного податкового законодавства щодо визначення платникам транспортного податку у 2016р.

Між тим, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи позивача про те, що терміни вручення оспорюваного податкового повідомлення-рішення сплинули, так як строк його надіслання встановлений п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України до 01 липня 2016р., а воно було сформовано відповідачем 03.11.2016р., а вручено лише 14.11.2016р., оскільки вказані обставини не звільняють платника податку від обов'язку сплатити транспортний податок у відповідному періоді з урахуванням того, що контролюючий орган має право нарахувати грошове зобов'язання протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу у відповідності до вимог ст. 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення у відповідності до вимог ч.3 ст.2 вищевказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення від 03.11.2016р. не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №11913559 від 28.03.2017р. у розмірі 640 грн. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,55, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №13767-13 від 03.11.2016р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №13767-13 від 03.11.2016р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49026, м. Дніпропетровськ, пр. Слобожанський, 95а, ) на користь ОСОБА_4 (49000, АДРЕСА_1) - витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 06.06.2017р.

Суддя С.О. Конєва