Справа № 804/7207/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 р. Справа № 804/7207/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Черніженко К.Е.,
представника позивача: Феденко І.В.,
представника відповідача: Васюченка М.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега СК»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на таке.
Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
В силу приписів п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
При цьому абз.3 п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що у разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Як свідчать матеріали справи, у грудні 2012 року на підставі договорів від 18.10.2012р. за №30-Т/12 та №31-Т/12 позивачем придбано у ФОП ОСОБА_3 роботи/послуги.
Реальність вказаних господарських операцій контролюючим органом не перевірялася та не заперечується.
Розрахунки за отримані ТОВ «Омега СК» вищевказані роботи здійснені на користь ФОП ОСОБА_3 у грудні 2012 року, а саме:
Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
При цьому судом встановлено, що на виконання договору №31-Т/12 від 18.10.2012р. вказана сума була перерахована позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_3 06.12.2012р.
Вищевикладене підтверджуються податковою накладною №106 від 07.12.2012р., копія якої надана до матеріалів справи, а також квитанцією про реєстрацію вказаної податкової накладної у ЄРПН, копія якої міститься у матеріалах справи.
Натомість, доводи відповідача про те, що вказана податкова накладна виписана ФОП ОСОБА_3 у липні 2012 року в ході розгляду справи жодним чином підтверджені не були, як і не підтвердженим є факт наявності у позивача та ФОП ОСОБА_3 взаємовідносин у липні 2012 року, які б могли стати підставою для оформлення податкової накладної №106 на суму постачання робіт/послуг у розмірі 109048,57грн., бо такі взаємовідносини вперше мали місце лише у жовтні 2012 року.
При цьому слід зазначити, що у своїх письмових заперечення до висновків вищевказаного акта камеральної перевірки позивачем було запропоновано відповідачеві здійснити повторну перевірку питання правомірності декларування податкового кредиту у декларації з ПДВ за квітень 2013 року, з посиланням на вищевказані обставини, проте, контролюючим органом така пропозиція проігнорована.
Згідно з пп.75.1.1 п. 5.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
В силу вимог п.76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
З аналізу наведених законодавчих приписів слідує, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, нормативно встановлених п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
Разом з тим, відповідачем було зроблено висновки про завищення ТОВ «Омега СК» податкового кредиту на підставі результатів саме камеральної перевірки, суть якої, як зазначалося вище, полягає в здійсненні перевірки виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, що саме по собі не дає можливості повно та всебічно дослідити питання про правомірність формування податкового кредиту згідно з податковою накладною, при зазначенні якої у податковій звітності допущено технічну помилку в даті її виписки, що, в свою чергу, не свідчить про безумовну відсутність такої податкової накладної, а тому підлягає більш детальній перевірці і не може бути встановлено лише на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (уточнюючих розрахунках) цього платника податків.
При цьому згідно з положеннями ст.198 ПК України правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість наступають у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, а для дослідження та з'ясування наявності вказаних обставин необхідне проведення саме документальної перевірки.
Крім того, судом встановлено, що у листопаді 2013 року позивачем надано до контролюючого органу уточнення до розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), яким від кореговано помилково зазначену дату податкової накладної №106 на 07.12.2012 замість 7.2012р.
В свою чергу, відповідачем зазначено, що платникам податків забороняється під час проведення перевірок подавати уточнюючи розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій.
Однак, вказане твердження податкового органу не відповідає дійсності, з огляду норми п.50.2 ст.50 ПК України, відповідно до яких платник податків під час проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Отже, така заборона стосується саме проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок, в той час, як у даному випадку відповідачем була проведена саме камеральна перевірка.
За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та про його скасування.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що на підставі ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 182,70грн., понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега СК» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега СК» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 182,70грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова