Справа № 820/1983/17
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р. № 820/1983/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В

суддів Біленського О.О., Шляхової О.М.,

при секретарі судового засідання Кульчій А.М.

за участю:

позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача, Міністерства оборони України - ОСОБА_2,

представника відповідача, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною, нарахування та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просить суд визнати бездіяльність Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України щодо невиплати громадянину ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 213306 гривень 25 коп. протиправною; нарахувати та стягнути з Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь громадянина ОСОБА_1 заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільнені у розмірі 213306 гривень 25 коп. без утримання суми податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звiльненнi з вiйськової служби в порушення вимог пункту 2 статтi 15 Закону України «Про соцiальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членiв їх сiмей», йому не було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 років служби в сумі 213306 гривень 25 коп.

Представник Міністерства оборони України в письмових запереченнях наданих до суду та в своїх поясненнях в судовому засіданні зазначив, що проти позову заперечує, оскільки саме Державне підприємство обслуговування повітряного руху України здійснювало ОСОБА_1 грошові виплати, з огляду на що, саме за підприємством закріплено законодавцем обов'язок щодо сплатити позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Представник Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в письмових запереченнях, наданих до суду та в своїх поясненнях в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що виплата одноразової грошової допомоги має проводитись за рахунок коштів державного бюджету, спрямованих на утримання Збройних сил України, оскільки між позивачем та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних силах України. Поряд з цим, представник відповідача звернув увагу суду, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є державним комерційним підприємством, яке не отримує коштів ні з державного, ні з місцевого бюджетів.

Позивач в судове засідання прибув, адміністративний позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача, Міністерства оборони України, в судове засідання прибув, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в судове засідання прибув, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, підполковник ОСОБА_1, під час проходження військової служби в Збройних Силах України наказом Міністерства оборони України № 704 від 08.12.1999 року був відряджений зі Збройних Сил України до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі. Наказом Міністра оборони України № 106 від 22.02.2017 року позивача відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України та "Про військовий обовязок і військову службу" з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті був звільнений у запас. Відповідно до наказу Державного пiдприємства обслуговування повiтряного руху України № 263/0 від 07.04.2017 року та наказу Дніпропетровського регіонально структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 247/0 від 11.04.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного інженера електрозвязку Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з вислугою років на військовій службі тривалістю 25 років і 8 місяців.

Згiдно з довiдкою Державного пiдприємства обслуговування повiтряного руху України № 7-06-365 від 13.04.2017 загальна сума грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звiльнення складала 17064,50 грн.

При звільненні позивачу не була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби в сумі 213306,25 грн. У звязку з цим, позивач звернувся з заявами щодо виплати одноразової грошової допомоги при звiльненнi з вiйськової служби до Днiпропетровського регiонального структурного пiдроздiлу Державного пiдприємства обслуговування повiтряного руху України, Державного пiдприємства обслуговування повiтряного руху України, Міністерства оборони України.

На заяву позивача Днiпропетровський регiональний структурний пiдроздiл Державного пiдприємства обслуговування повiтряного руху України листом № 3.1.1.12-14-154 від 04.05.2017 повідомив, що дане питання не є в компетенції Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та для отримання відповіді щодо правових підстав виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України пропонує звернутись до вищезазначеного підприємства. В свою чергу, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України листом № 1-25-1648 від 04.05.2017 зазначило, що виплата такої допомоги має здiйснюватися за рахунок коштiв державного бюджету, призначених на утримання Збройних Сил України та запропонувало позивачу звернутись до Міністерства оборони України з вирішення спірного питання.

Департамент фiнансiв Мiнiстерства оборони України листом № 248/3/9/1/611 від 06.05.2017 повiдомив позивачевi, що з 1 сiчня 2007 року немає законних пiдстав для виплати Мiнiстерством оборони України одноразової грошової допомоги при звiльненнi вiйськовослужбовцям, якi звiльненi з вiйськової служби з посад, займаних у Державному пiдприємствi обслуговування повiтряного руху України, та зазначив, що у Мiнiстерствi оборони України немає фiнансово - облiкових документiв щодо розмiру грошового забезпечення вiйськовослужбовцiв, вiдряджених до Державного пiдприємства обслуговування повiтряного руху України, та розпорядчих документiв, якi можуть бути пiдставою для виплати одноразової грошової допомоги при звiльненнi з вiйськової служби.

Суд зазначає, що законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Абзацом першим пунктом другим статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абзаців четвертого, пятого пункту 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, виплата військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Також, пунктом 1 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше пяти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною пятою статті 9 зазначеного вище Закону встановлено, що поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до положень пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України", фінансування витрат на утримання підрозділів системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів, що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством; підрозділи системи вносять плату за оренду каналів зв'язку у розмірах, встановлених для Міністерства оборони.

Грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України N 104 від 7 лютого 2001 р. "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ".

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ" передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби. Виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до статтi 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за вiйськовим званням; щомiсячнi додатковi види грошового забезпечення (пiдвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, якi мають постiйний характер, премiя); одноразовi додатковi види грошового забезпечення.

Одноразова грошова допомога при звiльненнi зi служби вiйськовослужбовцiв та осiб рядового i начальницького складу також є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та згiдно з Iнструкцiєю щодо застосування економiчної класифiкацiї видаткiв бюджету, затвердженою наказом Мiнiстерства фiнансiв України № 333 вiд 12 березня 2012 року, видатки на її виплату здiйснюються за кодом «Грошове забезпечення вiйськовослужбовцiв».

Проаналізувавши наведені норми права, суд дійшов висновку, що оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до підприємства, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, то виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів такого підприємства.

Зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що Міністерство оборони України не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, та не несе відповідних зобовязань зі здійснення такого видатку. У зв'язку з цим, адміністративний позов в частині позовних вимог до Міністерства оборони не підлягає задоволенню. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України по справі № 21-158-а14 від 03.06.2014 р., по справі № 21-270а14 від 15.07.2014 р., по справі № 21-398а14 від 07.10.2014 р.)

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв'язку iз викладеним суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною, нарахування та стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 94, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною, нарахування та стягнення заборгованості задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України, щодо невиплати громадянину ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 213306,25 грн. (двісті тринадцять тисяч триста шість гривень 25 коп.).

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України одноразову грошову допомогу при звільнені у розмірі 213306,25 грн. (двісті тринадцять тисяч триста шість гривень 25 коп.).

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя Бідонько А.В.

Судді Біленський О.О.

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений 22.06.2017 року