Справа № 229/642/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рагозіна С. О.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року справа №229/642/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:головуючого судді:Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 р. у справі № 229/642/17 (головуючий І інстанції Рагозіна С.О.) за позовом ОСОБА_2 до в.о. керівника Краматорської місцевої прокуратури Мєшкова А., в.о.начальника Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області Носова Д.В. про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що 30 січня 2017 року він звернувся з заявою до Краматорської місцевої прокуратури. Листом від 31 січня 2017 року в.о. керівника Краматорської місцевої прокуратури Мєшков А. повідомив, що його заява зареєстрована як звернення громадянина і направлена до Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції для виконання.

02 лютого 2017 року в.о. начальника Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Носов Д.В. надав відповідь на заяву, в якій вказав, що заява його розглянута як звернення громадянина. У відповіді вказано, що в описаних в заяві діях вбачаються цивільно-правові відносини.

ОСОБА_2 вважає дії в.о. керівника Краматорської місцевої прокуратури Мєшкова А. та в.о. начальника Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Носова Д.В. незаконними, просить суд зобов'язати їх розглянути його заяву у відповідності до законодавства, притягнути до відповідальності винуватих осіб за порушення його прав.

Суд першої інстанції ухвалою від 15.05.2017 року відмовив у відкритті провадження по справі, посилаючись на те, що, за своєю суттю адміністративний позов ОСОБА_2 є оскарженням рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Розгляд таких скарг регламентований главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

З ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій зазначив, що він звернувся до відповідачів з заявою саме в порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідач не направив заяву до органу, який повинен розглянути її та до теперішнього часу заява не розглянута не повернута йому.

Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

30 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Краматорської місцевої прокуратури з заявою про внесення його заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань і про початок розслідування кримінального правопорушення.

Листом від 31 січня 2017 року в.о. керівника Краматорської місцевої прокуратури Мєшков А. спрямував заяву ОСОБА_2 виконуючому обов'язки начальника Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Носову Д.В. для перевірки в межах компетенції.

02 лютого 2017 року в.о. начальника Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції надав ОСОБА_2 відповідь на заяву, в якій вказав, що проведеною перевіркою встановити ознаки кримінального правопорушення не виявилось можливим. У вказаних діях вбачається цивільно-правовий спір. Рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Рішення суду першої інстанції, яке переглядається, про законність дій посадових осіб щодо внесення відомостей в єдиний реєстр досудових розслідувань, ґрунтується на вимогах ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України яка передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Стаття 306 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України також встановлює, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Суть заяви ОСОБА_2 полягає в тому, що посадові особи всупереч законодавству України не зареєстрували його заяву в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Тобто, за своєю суттю адміністративний позов ОСОБА_2 є оскарженням рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування. Розгляд таких скарг регламентований главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Рішення про відмову у відкритті провадження по справі не обмежує позивача у реалізації захисту свого права на земельну ділянку у порядку кримінального судочинства.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява ОСОБА_2 до в.о. керівника Краматорської місцевої прокуратури Мєшкова А., в.о. начальника Дружківського відділення поліції Краматорського відділу поліції Носова Д.В. про зобов'язання вчинити певні дії не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Така скарга підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 р. у справі № 229/642/17 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 р. у справі № 229/642/17 - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов