Справа № 487/1166/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 р. Справа № 487/1166/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Разумовська О.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

при секретарі - Татарин Б.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання відповідача поновити пенсійне забезпечення з 01 січня 2017 року.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 01 жовтня 2002 року було призначено пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплату пенсійного забезпечення, йому було припинено, на підставі Закону України від 02 березня 2015 року №213 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та від 24 грудня 2015 року №911 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тимчасово в період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, в зв'язку з тим, що він працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

29 грудня 2016 року, він звернувся з відповідною заявою до відповідача з проханням нарахувати та виплатити невиплачене пенсійне забезпечення за період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, а також поновити виплату пенсії з 01 січня 2017 року, в зв'язку з офіційним оприлюдненням Конституційним Судом України прийнятого 20 грудня 2016 року Рішення №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 року за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивача листом від 13 січня 2017 року повідомлено, що йому було проведено нарахування доплати пенсійного забезпечення за період з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, тобто з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року у сумі 864, 90 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем проведено нарахування доплати пенсії за період з дня ухвалення Конституційним судом Рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, тобто з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року у загальній сумі 864, 90 грн. При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в наступній редакції «тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються» та дана норма не визнана неконституційною, а тому вона є чинною на даний час, а отже вимоги щодо поновлення з 01 січня 2017 року пенсійного забезпечення не були задоволені.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким перше речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в такій редакції: «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Тобто, з 01 січня 2016 року почали діяти встановлені Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» обмеження щодо виплати призначених пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме, серед іншого, перше речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відповідач був зобов'язаний відновити виплату пенсії позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем було проведено нарахування доплати до пенсії за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року у загальній сумі 864, 90 грн. у відповідності до рішення Конституційного суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Втім, відповідно до нової редакції статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії не виплачуються.

Отже, зважаючи на наведені законодавчі приписи, поновлення виплати пенсії з 01 січня 2017 року, на якій наполягає апелянт, не узгоджується з зазначеними вище нормами, тобто у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відсутні підстави поновлення пенсійного забезпечення, а відтак вимоги апелянта щодо зобов'язання пенсійний орган поновити пенсійне забезпечення з 01 січня 2017 року є безпідставними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 червня 2017 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук