Справа № 363/405/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/405/17 Головуючий у 1-й інстанції: Войнаренко Л.Ф.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

суддів Мєзєнцева Є.І.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання здійснити нарахування разової грошової допомоги інваліду війни, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання здійснити нарахування разової грошової допомоги інваліду війни - задоволено.

Визнано дії Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області з приводу відмови у здійсненні нарахування разової грошової допомоги ОСОБА_3 незаконними.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області здійснити нарахування разової грошової допомоги за 2016 рік інваліду війни ОСОБА_3 в сумі 2 тисячі 600 гривень.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 яке видано 8 грудня 1998 року.

Позивач звернувся з заявою до УСЗН Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, якою просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу до 05 травня як ветерану війни 2 групи за 2016 рік у розмірі 2 600 грн відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 19 грудня 2016 року № 3965 ОСОБА_3 було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 2600 грн та роз'яснено, що така допомога виплачується до 5 травня, а завершується 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата, в 2016 році виплата допомоги управлінням щодо ОСОБА_3 не проводилась у зв'язку з не включенням її до відповідноих списків управлінням Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області.

Вважаючи, що відповідачем неправомірно не виплачено щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік як ветерану війни у розмірі 2600 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 має статус інваліда війни 2 групи, відповідно, має право на пільги, передбачені Законом України про «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому відповідачем протиправно не було здійснено позивачу гарантованих виплат.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Водночас, Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким передбачено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Із набуттям чинності Закону № 79-VIII, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань» вбачається, що інвалідам війни П групи встановлена у 2016 році виплата разової грошової допомоги в розмірі 2600 грн.

Згідно ч.1 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

За приписами ч. 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Положеннями п. 2 Постанови №141 визначено органи, в тому числі, Пенсійний фонд України, які зобов'язані були забезпечити подання до 1 квітня 2016 року органам соціального захисту населення переліку осіб, які мають право на одержання грошової допомоги до 5 травня 2016 року.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня здійснюється Міністерством соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам на підставі відповідних списків осіб, які мають право на одержання такої грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, у управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області були відсутні дані, що ОСОБА_3 є інвалідом війни 2 групи, тому відповідач не здійснив їй виплату.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з заявою про отримання разової грошової допомоги до 30 вересня 2016 року, як це передбачено нормами статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а відповідне звернення надійшло від ОСОБА_3 лише в грудні 2016 року. Вказані обставини не заперечувались сторонами при розгляді справи в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що за відсутності подання управлінням Пенсійного Фонду України, в якому перебуває на обліку позивач, переліку осіб, які мають право на одержання грошової допомоги, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_3 не зверталася за вказаною виплатою до 30 вересня 2016 року, у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування та виплати останній разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.

Тобто, оскільки виплата разової грошової допомоги до 5 травня здійснюється структурними підрозділами Міністерства соціальної політики на підставі списків переліку осіб, які мають право на одержання такої грошової допомоги, до яких позивач включений не був, що надаються відповідними органами, закладами і установами, колегія суддів не вбачає протиправної бездіяльності відповідачів у невиплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки вона звернулася з позовом лише до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, не залучивши до участі у справі управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області та не заявивши відповідні позовні вимоги до останнього.

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку щодо неправомірності дій відповідача, в той час як доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що повністю підтверджують безпідставність заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови ОСОБА_3 нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, зважаючи на встановлені обставини справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області - задовольнити.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 04 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання здійснити нарахування разової грошової допомоги інваліду війни - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.