Справа № 572/189/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ведяніна Т.О.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"15" червня 2017 р. Справа № 572/189/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "19" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову УПФ в Сарненському районі Рівненської області у призначенні дитині позивача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії по втраті годувальника після смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, зобов'язавши відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію по втраті годувальника.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову УПФ в Сарненському районі Рівненської області у призначенні дитині позивача, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії по втраті годувальника після смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Зобов'язано відповідача - Сарненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію по втраті годувальника після смерті батька, ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_5 не набув необхідного страхового стажу, як то передбачено ст.32 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Померлий є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією її свідоцтва про народження. Матрір"ю дитини є позивач у справі - ОСОБА_3.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернулась до Управління пенсійного фонду України в Сарненському районі із заявою про призначення її доньці пенсії по втраті годувальника - ОСОБА_5, однак, відповідач листом № 3371/03-29 від 11 листопада 2016 року відмовив у призначені вказаної пенсії із посиланням на індивідуальні відомості, подані до Державного реєстру застрахованих осіб загальнообов'язкового державного соціального страхування, якими підтверджено страховий стаж померлого 3 роки 6 місяців 29 днів, при необхідному страховому стажу 4 роки. Відповідач зазначив, що підстав для зарахування до страхового стажу періоду військової служби ОСОБА_5 у період з 23 листопада 2004 року по 22 листопада 2005 року та у період військової служби за контрактом з 26 червня 2006 року по 26 червня 2012 року підстав немає, так як вказаний період не прослідковується у Державному реєстрі застрахованих осіб загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова УПФ в Сарненському районі Рівненської області у призначенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії по втраті годувальника після смерті батька, ОСОБА_5 є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч.1ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як зазначено в п.1 ч.1ст.8 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають право громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону та інші особи, передбачені цим законом.

Відповідно до п.3 ч.1ст.9 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" визначено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається пенсія у зв"язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.36 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Необхідною умовою для призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника є наявність страхового стажу.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", у редакції частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" №1058 -ІУ загальнообов"язковому пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу, а також особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших, утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також в органах Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно вказані періоди служби зараховуються до страхового стажу.

Згідно ст. 19 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування" в редакції, яка діяла в період проходження позивачем військової служби та військової служби за контрактом страхові внески до солідарної системи нараховувалися на суми грошового забезпечення та інших виплат військовослужбовцям та працівникам воєнізованих формувань у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Така ж правова норма передбачена і ч. 3 ст. 5 ЗУ "Про пенсiйне забезпечення осiб, звiльнених з вiйськової служби, та деяких iнших ос", де порядок сплати сум несплачених страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування Пенсiйному фонду України за вiдповiднi роки служби щодо осiб, якi не набули (не набудуть) права на пенсiю за вислугу poкiв згiдно з цим Законом, або осiб, звільнених з вiйськової служби, якi виявили бажання отримувати пенсiю в порядку i на умовах, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування", визначається Кабiнетом Miнicтpiв України.

Вiдповiдно до п. 2 "Порядку обчислення та сплати сум страхових внecків на загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування", не сплачених у перiод з 1 сiчня 2004 р. до 31 грудня 2006 р., щодо осiб, якi не набули (не набудуть) право на пенсiю за вислугу poкiв згiдно iз Законом України "Про пенсiйне забезпечення осiб, звiльнених з вiйськової служби, та деяких iнших осiб", та осiб, звiльнених з вiйськової служби, якi виявили бажання отримувати пенсiю в порядку i на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування» (надалi - Порядок), затвердженого постановою Кабiнету Мiністрів України вiд 08.09.2004 року №1185 (із змінами внесеними постановою Кабміну України від 08.11.2007 року №1298), суми страхових внесків обчислюються за кожен мiсяць служби окремо виходячи iз сум грошового забезпечення, що були нapaxoвaнi особi за вiдповiднi перiоди служби. Суми страхових внecкiв обчислюються на пiдставi виданих вiйськовими частинами, вiйськовими комiсарiатами та iншими уповноваженими на це органами довiдок про нарахованi суми грошового забезпечення за формою, що встановлюється правлiнням Пенсiйного фонду України.

Таким чином, страхувальники зобов'язані на суми грошового забезпечення, до якого належать щомісячне грошове забезпечення нараховане за період з 1 січня 2007 року та суми одноразових, щомісячних винагород, матеріальних і грошових допомог, премій, нарахованих у 2007 році, нараховувати страхові внески.

Слід також зазначити, що не зважаючи на те, що за осіб, які проходять строкову військову службу, страхові внески почали сплачуватися з 01 січня 2005 року і в розмірі меншому мінімального страхового внеску, відповідно до п.3 ч.8 розділу ХV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1058-ІV періоди строкової служби після 01 січня 2004 року зараховуються до страхового стажу як періоди, за які сплачено страхові внески в сумі мінімального страхового внеску. При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) у цьому випадку враховується мінімальний розмір заробітної плати.

З довідки №4/351 від 18 жовтня 2016 року за підписом військового комісара Сарненського РВК слідує, що ОСОБА_5 за даними Сарненського РВК дійсно проходив військову службу в ЗСУ з 23.11.2004 року по 22.11.2005 року, військова служба за контрактом з 26.06.2006 року по 26.06.2012 року. Вказані обставини підтверджуються, крім цього, копією повідомлення №30/15810 від 1 грудня 2016 року за підписом начальника Луцького прикордонного загону, із якого, також, встановлено, що страхові внески із грошового забезпечення ОСОБА_5 сплачувались до пенсійного фонду з 1 січня 2007 року по 26 червня 2012 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, колегія суддів вважає, що до страхового стажу ОСОБА_5 підлягає зарахуванню період проходження строкової служби з 23.11.2004 по 22.11.2005 та військової служби за контрактом з 26.06.2006 по 26.06.2012 , а відтак, задоволенню підлягають і інші вимоги позивача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "19" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Сарненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Суворова,8,м.Сарни,Сарненський район, Рівненська область,34501

4- представник позивача ОСОБА_6. АДРЕСА_2 - ,