Справа № 236/917/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бєлоусов А. Є.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року справа №236/917/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., ГеращенкаІ.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Зінченко І.О., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року у справі № 236/917/17 за позовом ОСОБА_3 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання незаконними та скасування рішення Лиманської міської ради від 16 лютого 2017 року №7/24-1090 «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році», -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року, ОСОБА_3, звернувся до суду з адміністративним позовом до Лиманської міської ради Донецької області про:

- визнання незаконним рішення Лиманської міської ради Донецької області від 16 лютого 2017 року «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році»;

- скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 16 лютого 2017 року «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році» (а.с. 3-6).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 травня 2017 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 до Лиманської міської ради Донецької області відмовлено з причин відсутності у позивача права на оскарження даного правового акта індивідуальної дії (а.с. 137-140).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначивши наступне.

Апелянт вважає, що громадянин України має право на оскарження актів органів місцевого самоврядування, оскільки вважає себе повноправним суб'єктом спірних правовідносин у розумінні положень ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції проігноровано положення Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року, відповідно до ч. 1 якого суди, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, зокрема, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації (а.с. 145-146).

Апелянт в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд його апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та скасувати спірне рішення. В поясненнях суду підтвердив, що його особисті права спірним рішенням не порушені.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 16 лютого 2017 року Лиманською міською радою прийнято рішення № 7/24-1090 «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році». Цим рішенням визначені надбавки до заробітної плати: Лиманському міському, секретарю Лиманської міської ради, заступнику міського голови, заступнику міського голови, керуючому справами виконавчого комітету міської, старостам. Також встановлено розміри премій Лиманському міському голові, секретарю Лиманської міської ради, заступнику міського голови, заступнику міського голови, заступнику міського голови, керуючому справами виконавчого комітету міської ради (а.с. 8-12).

Згідно з протоколом XXIV чергової сесії Лиманської міської ради VII скликання № 23 від 16 лютого 2017 року вказане рішення прийнято більшістю голосів депутатів ради (18 «за»), 2 депутати не брали участі в голосуванні задля запобігання конфлікті інтересів (а.с.14-42).

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що у позивача відсутнє право на оскарження даного правового акта індивідуальної дії, оскільки оскаржуване рішення не порушує його прав та інтересів .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Рішення Лиманської міської ради Донецької області від 16 лютого 2017 року № 7/24-1090 «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році» за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, що визнано сторонами.

Виходячи з поняття акту індивідуальної дії, суд зазначає, що ці акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин, загальною рисою, яких є їх виражений правозастосовний характер, їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають, особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Дослідивши зміст спірного рішення, суд дійшов висновку, що цей акт індивідуальної дії не зачіпає права позивача, не покладає на нього будь-яких додаткових зобов'язань, позивач не є працівником виконавчих органів міської ради, а відтак, не належить до кола суб'єктів правовідносин, щодо яких буде застосовуватись оскаржуваний акт місцевого самоврядування. Оскаржуване рішення не порушує прав та інтересів позивача, що також підтверджено позивачем під час розгляду апеляційної скарги.

Пунктом 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз'яснено, що у випадку коли суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано, то це може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

У п.1.1. Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01 червня 2010 року № 781/11/13-10 «Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ» також висловлена правова позиція, згідно з якою звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

З огляду на те, що індивідуальні акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені, а позивач не належить до кола цих осіб, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що він не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, сама по собі приналежність до громади будь якої області не дає права на оскарження актів органів місцевого самоврядування за для перевірки їх законності чи обґрунтованості, право оскарження акту місцевого самоврядування встановлено лише для тих суб'єктів права, інтереси яких воно зачіпає.

Позивачем/апелянтом не надано доказів на підтвердження порушення саме його прав, свобод та інтересів рішенням Лиманської міської ради від 16 лютого 2017 року №7/24-1090 «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році».

Щодо доводів апелянта про зобов'язання суду перевіряти спірне рішення на його відповідність усім вимогам законодавства, суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги,оскільки розгляд позовної заяви проводиться тільки в межах позовної заяви та тих рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень які порушують права, свободи та інтереси конкретної особи, яка звертається до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької областіі від 15 травня 2017 року у справі № 236/917/17за позовом ОСОБА_3 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання незаконними та скасування рішення Лиманської міської ради від 16 лютого 2017 року №7/24-1090 «Про встановлення надбавок, преміювання та надання допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги міському голові, секретарю міської ради, заступникам міського голови, керуючому справами виконавчого комітету та старостам у 2017 році» - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 14 червня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 16 червня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г. Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова