Справа № 734/1248/17
Суддя: Бараненко С. М.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/22/17 Справа № 734/1248/17
ПОСТАНОВА

іменем України

14 червня 2017 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді: Бараненко С.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Москалюк О.Є.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бобровицького об'єднаного УПФУ в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Бобровицького об'єднаного УПФУ в Чернігівській області, в якому просить:

-визнати дії Бобровицьке обєднане управління Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, призначеної мені, як державному службовцю відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» ( в редакції чинній на день призначення пенсії) , виходячи із заробітної плати, зазначеній у Довідці про заробітну плату працюючого державного службовця відповідної посади на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року та травень 2016 року, виданої управлінням соціального захисту Козелецькою районною державною адміністрацією від 06 квітня 2017 року за № 04-722 - неправомірними;

-зобов'язати Бобровицьке обєднане управління Пенсійного фонду України на підставі Довідки про заробітну плату працюючого державного службовця відповідної посади на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року та травень 2016 року, виданої управлінням соціального захисту Козелецькою районною державною адміністрацією від 06 квітня 2017 року за № 04-722, здійснити мені, ОСОБА_1, починаючи з 01 квітня 2017 року перерахунок та виплату щомісячної пенсії як непрацюючому державному службовцю, яка була призначена у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день призначення пенсії та постанови КМ України від 31 травня 2000 року №865 (в редакції, чинній на дату призначення пенсії) у розмірі розмірі 90 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених Законом №3723-ХІІ , без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі;

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Додатково пояснила, що має ряд захворювань, які вимагають фінансові затрати, а пенсії їй не вистачає.

Представник Бобровицького об'єднаного УПФУ в судове засідання не з'явився, але попередньо надав суду заяву в якій просив позов розглядати у їх відсутність.

15 травня 2017 року від Бобровицького об'єднаного УПФУ надійшло заперечення проти позову, в якому останні просять відмовити в позові, з тих підстав, що жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається, оскільки:

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи: прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням і обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до «Положення про Пенсійний фонд України», яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Згідно пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Починаючи з 01 червня 2015 року, органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону не призначають і не перераховують.

Порядок та умови визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсій державним службовцям визначались постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Згідно п. 4 Постанови № 865 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови № 865 перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», до Постанови № 865 внесено зміни, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції. У зв'язку з цим, на час звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії від 14.04.2017 року, Постанова № 865 не містила положень про порядок перерахунку пенсії державного службовця.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України № 1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Також з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, згідно з пунктом 2 частини 11 якого текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» викладений у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, на момент звернення позивача до управління із заявою про перерахунок пенсії (13 квітня 2017 року) було внесено зміни, які набрали чинності 01.01.2015 року, в ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підставі такого перерахунку.

У Прикінцевих положеннях Закону № 76 зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити, зокрема, прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Таким чином з 01.01.2015 року законодавець не пов'язує виникнення права на перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону № 3723, зі зростанням заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, з 1 січня 2015 року вже не проводиться перерахунок спеціальних пенсій щоразу під час зростання заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки немає законних підстав для такого перерахунку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, питання перерахунку пенсії управління зобов'язане вирішувати на підставі правових норм, що діють на час звернення пенсіонера.

Посилання позивача на принцип дії норм права у часі є безпідставними, оскільки такий принцип застосовується до правовідносин, що виникли до набрання чинності конкретною нормою права. Зокрема, до вищезазначених змін у законодавстві виникло право позивача на пенсію, яке є незмінним.

Разом з тим, право на перерахунок пенсії у позивача могло виникнути лише після звернення з відповідною заявою до пенсійного органу, а таке звернення відбулось після зміни Постанови № 865, що призвело до певних правових наслідків.

Після виключення норм про перерахунок пенсії з тексту Постанови № 865, право на перерахунок раніше призначених пенсій припинилось.

Крім цього, з 01.05.2016 року набрали чинності Закон України від 10.12.2015 №889-УІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889) та постанова Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році». Звертаємо увагу суду на той факт, що Законом № 889 не передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців.

Всупереч ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» Кабінетом Міністрів України не було визначено порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям. Отже, правові підстави для вчинення дій з перерахунку такої пенсії відсутні.

Крім того, в запереченні є посилання на рішення Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії", від 12 грудня 2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії".

01 червня 2017 року від позивача ОСОБА_1 надійшло заперечення на заперечення відповідача в якому остання просить відхилити заперечення Бобровицього об'єднаного УПФУ, з тих підстав, що воно грунтується на перекрученому розумінні чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, а тому не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що:

До 11 травня 2003 року ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу соціальних гарантій і компенсацій управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації.

Починаючи з 13 травня 2003 року позивач перебуває на пенсії за віком, призначеній у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) та має стаж державної служби понад 26 років.

06 квітня 2017 року ( вих. №04-722) управлінням соціального захисту населення Козелецькою районною державною адміністрацією на виконання постанови Козелецького районного суду від 02 лютого 2017 року у справі № 734/3666/16-а позивачу було видано Довідку про заробітну плату працюючого державного службовця відповідної посади на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року та травень 2016 року.

13 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про проведення, перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям.

Розпорядженням начальника Бобровицького обєднаного управління Пенсійного Фонду України від 08.11.2016 р., ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії державного службовця, виходячи з того, що з 1 травня 2016 р. набрав чинності Закон України від 10.12.2015 р. № 889-VІІІ «Про державну службу» та втратив чинності Закон України від 16.12.1993 р. № 32723-12 «Про державну службу» (з подальшими змінами), а Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», які застосовуються з 01.12.2015 року, а саме пунктом 1 вказаних Змін … був виключений пункт 4, тобто, на думку пенсійного органу, підстави для проведення перерахунку пенсії, призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні.

Даючи правову оцінку діям відповідача, то суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини другої та п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV, яка діяла на момент набуття позивачем права на перерахунок) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» текст статті 37-1 було викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення умов та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 р.), було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

- пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

- іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 р.) було передбачено, що перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», які застосовуються з 01.12.2015 року, а саме пунктом 1 вказаних Змін був виключений пункт 4, а пункт 5 був викладений в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

З 01 травня 2016 року набув чинності новий Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», згідно ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу ХІ вказаного Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» був визнаний таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.

Отже, з 01 травня 2016 року Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

У свою чергу, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Системний аналіз ст. 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» дає підстави дійти до висновку, що з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб»:

1) затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб;

2) визнано такими, що втратили чинність:

- Постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії»;

- Пункт 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

При цьому, вказана Постанова не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця, у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Як не передбачають можливість та механізм перерахунку пенсій державного службовця, у зв'язку із змінами розміру заробітної плати і:

1) Постанова Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 р. № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», на яку позивач посилався при зверненні з заявою про перерахунок пенсії;

2) Постанова Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів».

З огляду на те, що ОСОБА_1 зверталась до Бобровицького ОУ ПФУ із заявою про перерахунок пенсії 13 квітня 2017 року, тобто, спірні правовідносини виникли після набуття чинності:

- новим Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», яким по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців;

- Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою визнані такими, що втратили чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та пункт 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. № 1013,

суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що підстави для визнання дій відповідача протиправними та для зобов'язання відповідача вчинити певні дії відсутні, а відтак в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бобровицького об'єднаного УПФУ в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

В той же час, на думку суду, використання відповідачем для мотивації заперечення проти позову на практику Європейського суду з прав людини у рішеннях: "Ейрі проти Ірландії" від 9 жовтня 1979 року, "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 грудня 2004 року є безпідставним, оскільки в обох випадках вони були постановлені не на користь вказаних держав і за змістом стосувалися інших казуальних аспектів.

Так, рішення "Ейрі проти Ірландії" від 9 жовтня 1979 року мало вузько казуальний характер і було спрямоване проти порушень Ірландією п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд, зокрема на доступ до нього) у зв'язку з тим, що держава відмовила заявниці у фінансуванні правової допомоги адвоката у цивільній справі. Дійсно в пункті 26 цього рішення вказано, що „суд розуміє, що подальша реалізація соціальних і економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі". Однак дискутуючи у наведеному рішенні, Європейський суд з прав людини у цьому ж пункті зазначив, що хоча він не має права вказувати державі як вона безпосередньо може організувати правову допомогу в судах своїм громадянам, але якщо можливість такої допомоги передбачена її законодавством, а Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод покликана гарантувати особі реальні права, то при вирішенні цивільних справ на державу можуть бути покладені ті ж зобов'язання, які є беззаперечними під час розгляду кримінальних справ, і держава має докласти зусиль для їх виконання.

Європейський суд з прав людини у пункті 45 рішення у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 грудня 2004 року говорячи про пропорційність і співмірність дій ісландського парламенту щодо внесення змін до законів, які регулюють призначення і виплату пенсій у зв'язку з втратою заявником працездатності, все ж таки дійшов висновку про порушення державою зобов'язань щодо приписів статті 1 (права власності) Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (в цьому випадку право пенсіонера на пенсію як на власність) і присудив Ісландії виплатити заявнику 76500 євро компенсації за завдання матеріальних і моральних збитків.

За викладених обставин вказані справи ніяк не могли бути використані як належна аргументація заперечення відповідача проти позову.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст.ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію), ст. 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», п.п. 1 п. 2 розділу ХІ вказаного Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», Постановами Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», від 14 вересня 2016 р. № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», від 6 квітня 2016 р. № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», ст.ст. 2, 6-12, 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бобровицького об'єднаного УПФУ в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя С.М. Бараненко