Справа № 826/5319/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ
21 червня 2017 року № 826/5319/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Федорчука А.Б., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» до Міністерства оборони України, треті особи: Фонд державного майна України, публічне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» та Кабінет Міністрів України, про зобов`язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» (далі - позивач, ТОВ «Галтера») до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міноборони України), треті особи: Фонд державного майна України, публічне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа» (далі ПАТ «АК «Дніпроавіа») та товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» (далі - ТОВ «МА «Дніпропетровськ»), про зобов`язання Міноборони України прийняти рішення про передислокацію військової частини, розміщеної на території аеродрому «Кайдаки» (м. Дніпро), та погодити його з Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування позову зазначено, що через розміщення в національних інтересах Держави на території Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ» військового сектору та постійного здійснення з нього військових перельотів повітряних суден Збройних Сил України для позивача є неможливим в повному обсязі виконати свої договірні зобов`язання, а саме умови Інвестиційної програми, яка є невід`ємним додатком до договору №КПП-557 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» за конкурсом, зокрема здійснити інвестування в реконструкцію аеродромного покриття, в тому числі покриття штучної злітно-посадкової смуги.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/5319/17 (далі - справа), яку призначено до колегіального розгляду у судовому засіданні, та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено Фонд державного майна України (далі - третя особа-1), ПАТ «АК «Дніпроавіа» (далі - третя особа-2), ТОВ «МА «Дніпропетровськ» (далі - третя особа-3) та Кабінет Міністрів України (далі - третя особа-4).

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача заперечував проти позову та разом із присутніми у судовому засіданні представниками третіх осіб просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову.

Представник ПАТ «АК «Дніпроавіа» у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи ПАТ «АК «Дніпроавіа» повідомлено належним чином, при цьому, до суду через канцелярію від акціонерного товариства надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності його представника у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:
Як з`ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 28.08.2009 року між Фондом державного майна України та ТОВ «Галтера» укладено договір купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» за конкурсом №КПП-557 (далі - договір).
Предметом договору є пакет акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа» кількістю 111956480 штук простих іменних акцій, випущених у документарній формі, що становить 94,572 % статутного капіталу, номінальною вартістю однієї акції 0,25 грн. та номінальною вартістю пакета акцій 27989120,00 грн., який за результатами конкурсу продано за 59017000,00 грн.

19.08.2009 року ТОВ «Галтера» затверджено Концепцію післяприватизаційного розвитку ВАТ «АК «Дніпроавіа» (далі - Концепція), яка є невід`ємною частиною договору (п. 11 Договору).

В подальшому до Концепції внесено зміни, погоджені з Фондом державного майна України відповідно до листа Фонду від 19.10.2012 року №10-23-12541 в частині перенесення строків внесення інвестицій.

До договору укладено договори про внесення змін, зокрема договір від 04.08.2011 року №281 про внесення змін до договору (далі - договір від 04.08.2011 року №281) з огляду на рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «АК «Дніпроавіа» щодо створення ТОВ «МА «Дніпропетровськ» та передачу до його статутного капіталу частини майна ВАТ «АК «Дніпроавіа».

При цьому, основним напрямком діяльності для ВАТ «АК «Дніпроавіа» є перевезення пасажирів, багажу, вантажів авіаційним транспортом, для ТОВ «МА «Дніпропетровськ» - аеропортове обслуговування повітряних суден.

Відповідно до п. 11 договору від 04.08.2011 року №281, останній набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації товариства. Зобов`язання покупця стосовно ТОВ «МА «Дніпропетровськ» виникають з моменту його державної реєстрації, що відбулася 16.08.2011 року.

Згідно з пп. 11.1.2 договору, покупець зобов`язаний забезпечити передачу ВАТ «АК «Дніпроавіа» штучної злітно-посадкової смуги площею 2860 х 44 кв. м, радіомаячної системи РМС СП - 80 М та земельних ділянок, на яких вони розташовані, у власність держави для створення на їх базі державного підприємства.

Пунктом 12 договору визначено, що виконання фіксованих умов конкурсу, які не мають визначеного строку реалізації, здійснюються протягом п`яти років з дати переходу права власності на пакет акцій.

У відповідності до п. 5 договору право власності на пакет акцій переходить до покупця від дати сплати повної вартості придбаного пакета акцій.

Оскільки повну вартість пакета акцій сплачено 02.09.2009 року, кінцевим строком виконання зобов`язання є 02.09.2014 року.

Відповідно до Концепції, ТОВ «Галтера» повинно інвестувати грошові кошти у сумі 882,1 млн. грн. на виконання Інвестиційної програми розвитку та оновлення Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ». Кінцевим строком внесення та освоєння інвестиційних коштів за напрямками, передбаченими Концепцією, є 31.12.2014 року.

В Техніко-економічному обґрунтовуванні зазначені варіанти реконструкції аеродрому, зокрема шляхом розбирання існуючих аеродромних покриттів ШЗПС, відновлення несучої спроможності ґрунтової основи, виправлення повздовжнього профілю ШЗПС з доведенням його до нормативних вимог, укладення на місці розібраної ШЗПС нових покриттів жорсткого типу шириною 45 м, повний обсяг робіт з реконструкції виконується за рахунок коштів Інвестора - ТОВ «Галтера» та осіб, пов`язаних з ним відносинами контролю.

Загальна сума інвестицій, яка мала бути внесена відповідно до Інвестиційної програми розвитку та оновлення Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ» до 2014 року, складає 882,1 млн. грн.

Умови договору в повному обсязі не виконано, зокрема, майно, визначене у пп. 11.1.2 договору, у передбачені строки до державної власності не перейшло, з передбачених Концепцією та договором 882,1 млн. грн. внесено інвестицій з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 142145,12 тис. грн., при цьому сума інвестицій у діючих на момент внесення цінах склала 142154,465 тис. грн. Сума невнесених інвестицій складає 739954,88 тис. грн.

Поряд з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 року залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 року у справі №826/24291/15 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016 року за позовом ТОВ «Галтера» до Фонду державного майна України, третя особа: ПАТ «АК «Дніпроавіа», про визнання протиправним та скасування рішення від 24.09.2015 року, викладеного у протоколі від 24.09.2015 року та затвердженого першим заступником голови Фонду державного майна України Д. Парфененко 24.09.2015 року про залишення без змін висновків акту від 20.08.2015 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №КПП-557 пакета акцій ВАТ «АК «Дніпроавіа». Вказаними судовими рішеннями встановлено, що за результатами поточної перевірки виконання умов договору, встановлено, що умови договору купівлі-продажу не виконано, про що складено відповідний акт від 20.08.2015 року, зокрема, майно визначене у п. 11.1.2 договору у передбачені строки до державної власності не передано.

Не погоджуючись з висновками акту від 20.08.2015 року, позивачем подано заяву від 28.08.2015 року №11 про оскарження результатів поточної перевірки виконання умов договору №КПП-557, відповідно до якої, позивач просив винести рішення про скасування висновків, викладених в акті від 20.08.2015 року про невиконання п.п. 11.1.2, пп. 11.2.2 договору та викласти ці пункти в іншій редакції, та щодо виконання підпунктів: 11.3.4, 11.3.11, 11.3.12, 11.3.13, 11.4.1, 11.4.2, 11.1.1, 11.1.6, 11.1.7, 11.1.8, 11.1.9, 11.3.1, 11.3.2, 11.3.5, 11.3.6, 11.3.7, 11.3.8, 11.3.9, 11.3.10, 11.3.14, 11.3.15, 11.5.1, 11.5.2, 16 Договору замість "виконується" вказати -"виконано".

24.09.2015 року відбулося засідання Комісії з питань оскарження результатів перевірки виконання умов договору купівлі-продажу за заявою ТОВ "Галтера" №11 від 28.08.2015 року, результати якої оформленні протоколом, який затверджений першим заступником Голови Фонду державного майна України 24.09.2015 року.

Листом №10-23-17455 від 29.09.2015 року Фонд державного майна України повідомив позивача, що за результатами опрацьованих наданих документів та пояснень представників ТОВ "Галтера", ПАТ "АК "Дніпроавіа", ТОВ "МА "Дніпропетровськ" Комісією з питань оскарження результатів перевірки виконання умов договору купівлі-продажу було прийнято рішення залишити висновки акту від 20.08.2015 року поточної перевірки виконання умов договору без змін. Не погоджуючись з діями по проведенню перевірки та з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 року у справі №826/24291/15 позов ТОВ Галтера задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення від 24.09.2015 року, яке викладено у протоколі від 24.09.2015 року та затверджено Першим заступником голови Фонду державного майна України Д. Парфененком 24.09.2015 року про залишення без змін висновків акту від 20.08.2015 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №КПП-557 пакета акцій ВАТ АК Дніпроавіа. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Як вже зазначено вище, кінцевим строком внесення та освоєння інвестиційних коштів за напрямками, передбаченими Концепцією, є 31.12.2014 року.

У свою чергу, Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Прийняття вищевказаного Указу Президента України зумовило початок проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України.

Враховуючи небезпеку початку дестабілізації ситуації у Дніпропетровському регіоні та недопущення захвату стратегічних будівель на території області, у тому числі міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ», на території ТОВ «МА «Дніпропетровськ», згідно розпорядження керівництва Збройних Сил України, розміщена військова авіаційна та наземна техніка, забезпечується виконання її польотів, обслуговування військової льотної техніки, забезпечено розміщення особового складу Збройних Сил України з організацією побутових умов.

Позивач, вважаючи, що таке розміщення на території ТОВ «МА «Дніпропетровськ» є перешкодою для виконання зобов`язань позивача, звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» визначено, що антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності; режим у районі проведення антитерористичної операції - особливий порядок, який може вводитися в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення і передбачати надання суб`єктам боротьби з тероризмом визначених цим Законом спеціальних повноважень, необхідних для звільнення заручників, забезпечення безпеки і здоров`я громадян, які опинилися в районі проведення антитерористичної операції, нормального функціонування державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», боротьба з тероризмом ґрунтується на принципах: законності та неухильного додержання прав і свобод людини і громадянина; комплексного використання з цією метою правових, політичних, соціально-економічних, інформаційно-пропагандистських та інших можливостей; пріоритетності попереджувальних заходів; невідворотності покарання за участь у терористичній діяльності; пріоритетності захисту життя і прав осіб, які наражаються на небезпеку внаслідок терористичної діяльності; поєднання гласних і негласних методів боротьби з тероризмом; нерозголошення відомостей про технічні прийоми і тактику проведення антитерористичних операцій, а також про склад їх учасників; єдиноначальності в керівництві силами і засобами, що залучаються для проведення антитерористичних операцій; співробітництва у сфері боротьби з тероризмом з іноземними державами, їх правоохоронними органами і спеціальними службами, а також з міжнародними організаціями, які здійснюють боротьбу з тероризмом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке покладається оборона нашої Держави, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості. Організаційно Збройні Сили України складаються із військових об`єднань, з`єднань, частини підрозділів, військових установ і навчальних закладів.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №406/2011, є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що оборона України - система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту; особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оборону України», оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх ланок воєнної організації України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Правовою основою оборони держави є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України та відповідні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Для організації оборони держави Президент України за поданням Кабінету Міністрів України затверджує військово-адміністративний поділ території України.

З метою запобігання збройній агресії та збройному конфлікту, забезпечення національних інтересів і реалізації власної воєнної політики Україна, дотримуючись норм відповідальної і заснованої на співробітництві поведінки в галузі безпеки, бере участь у міжнародних системах безпеки та міжнародному співробітництві у сфері оборони на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Визначаючи способи забезпечення власної безпеки у процесі підготовки держави до оборони та під час воєнних дій, Україна додержується принципів і норм міжнародного права, враховує законні інтереси безпеки інших держав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ' і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як вже зазначено вище, згідно із рішенням Ради національної безпеки і оборони України, суб`єктами боротьби з тероризмом вживаються заходи з проведення АТО, в тому числі з нарощення авіаційної присутності у східному регіоні та будівництва військового сектора для розміщення авіаційної військової частини.

У відповідності до ст.ст. 4-7, 12, 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» на забезпечення заходів, пов`язаних з проведенням Антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, на теперішній час на території аеродрому «Кайдаки» розміщується та обслуговується авіаційна і наземна військова техніка та склад Збройних Сил України для здійснення військових польотів щодо захисту кордонів України та виконання відповідних військових завдань.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За переконанням позивача, внаслідок розміщення відповідачем військового сектору на території аеродрому «Кайдаки» позивач не має можливості виконати взяті на себе інвестиційні зобов`язання, у зв`язку з чим позивач у позові просить зобов`язати відповідача прийняти рішення про передислокацію військової частини. При цьому, позивач зазначає, що позовні вимоги не спрямовані на створення загрози національній безпеці, а лише мають на меті створення умов для виконання позивачем в повному обсязі договірних зобов`язань перед Державою.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до розпорядження керівництва Збройних Сил України, на території ТОВ «МА «Дніпропетровськ» розміщена військова авіація та наземна техніка, усі об`єкти аеропорту, у тому числі штучна злітно-посадкова смуга, аеродромні споруди, ангари, стернові доріжки спільно експлуатуються ПАТ «АК «Дніпроавіа» та Збройними Силами України, а тому припинення їх експлуатації для здійснення ремонтних робіт, реконструкції чи будівництва в рамках виконання Інвестиційної програми, призведуть до порушення процесів взаємодії аеропорту та військових.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким підсумовуючи викладене та зважаючи, що розміщення відповідачем військового сектору на території аеродрому відбулося на виконання вимог закону, адже відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Водночас, суд погоджується з доводами позивача про відсутність в його діях правопорушення та про неможливість виконання ним з незалежних від нього обставин в повному обсязі взятих на себе зобов`язань відповідно до пп. 11.1.2, пп. 11.2.2 договору та Інвестиційної програми розвитку та оновлення Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ».

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У своєму позові ТОВ «Галтера» вказує, що у зв`язку з систематичною зміною обставин, зокрема, в частині державного органу, якому потрібно було передати майно на виконання пп. 11.1.2 договору, виключення м. Дніпропетровськ з переліку міст, де повинні були проводитись ігри «Євро 2012», скасування «Євробаскет 2015», проведення на сході країни з 2014 року по цей час антитерористичної операції та використання аеропорту військовими, а також іншими обставинами, які істотно змінилися, зважаючи на те, що розірвання договору суперечило суспільним інтересам та потягло б для сторін значну шкоду, ТОВ «Галтера» неодноразово зверталося до Фонду державного майна України з пропозиціями внести зміни до договору з метою приведення його умов у відповідність до існуючих обставин. Чергову пропозицію з проектом договору про внесення змін до договору ТОВ «Галтера» направило рекомендованим листом Фонду державного майна України 09.06.2017 року. Проте, зміни так і не були внесені до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦЦК України, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх умов у сукупності, визначених ч. 2 ЦК України, в якій наведено сукупність необхідних умов, за яких договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у зв`язку з істотною зміною обставин.

Як з`ясовано у ході судового розгляду справи та не заперечувалося сторонами, при укладенні договору позивач не міг передбачити систематичну зміну обставин (зазначені вище), що вплинуло як на зобов`язання за договором щодо переліку майна, яке підлягає передачі до державної власності та відповідного державного органу, так і на питання реконструкції аеропорту, що пов`язане зі зміною строків та напрямків внесення інвестицій.

Зважаючи на те, що Указ Президента України №405/2014, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», виданий 14.04.2014 року, а договір підписаний 28.08.2009 року, є очевидним, що в момент укладення договору сторони не могли виходити з того, що така зміна обставин не настане, оскільки проведення АТО в Україні розпочалося пізніше укладення договору. Відповідно, на дату укладення договору не було розміщено військовий сектор на території Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ».

Зміна вказаних обставин зумовлена причинами, незалежними від позивача, які він не міг усунути після їх виникнення. Виконання договору в частині спрямування позивачем інвестицій в реконструкцію покриття аеропорту за умови розміщення на його території військового сектору, необхідності постійного здійснення з нього військових перельотів повітряних суден Збройних Сил України спричинило б шкоду національним інтересам Держави та виконанню рішень Міністерства оборони України щодо розміщення на території Міжнародного аеропорту «Дніпропетровськ» військового сектору, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Суд зазначає, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Такими чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним обставинам.

Разом з цим, як з`ясовано судом під час розгляду справи, позивач дійсно позбавлений можливості здійснити інвестування у реконструкцію аеродромного покриття через необхідність виконання вимог законів України як відповідачем, так і позивачем, пов`язаних з обороною Держави в умовах АТО на сході країни.

Виходячи з того, що дії відповідача щодо розміщення військової техніки та військових спрямовані на захист інтересів Держави, і виникнення цих обставин не міг передбачити позивач при укладенні договору, натомість їх наявність фактично унеможливлює виконання позивачем умов договору, за відсутності з його боку винних дій з огляду на пріоритет суспільних інтересів над приватними, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права у відповідності до ЦК України.

Окрім того, факт незадовільного стану аеродромного покриття підтверджений умовами договору та не заперечується відповідачем, а відтак, в умовах необхідності забезпечення надходжень грошових інвестицій у реконструкцію аеродромного покриття відразу після припинення дії вказаних обставин, розірвання договору суперечило б суспільним інтересам та потягло би для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Водночас, виконання умов договору в чинній редакції порушило б співвідношення майнових інтересів позивача та позбавило б його того, на що він розраховував при укладенні договору.

Суд не погоджується з доводами відповідача про ігнорування позивачем державної політики щодо завдань з національної безпеки і оборони України, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем будь-яких протиправних дій або бездіяльності при виконанні ним умов договору, у тому числі, спрямованих на зупинення роботи аеропорту та перешкоджання відповідачу у здійсненні польотів з його території.

Стосовно посилання відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року у справі №904/299/16, яким розірвано договір купівлі-продажу від 28.08.2009 року №КПП-557, суд, на підставі інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначає, що зазначене судове рішення оскаржено в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції на час прийняття даного рішення судове рішення за результатами перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року у справі №904/299/16 не прийнято. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року зупинено апеляційне провадження у справі №904/299/16, відкрите за апеляційною скаргою ТОВ «Галтера» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 року, до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ТОВ «Галтера» на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.04.2017 року у справі №904/299/16 та касаційної скарги ТОВ "МА "Дніпропетровськ" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 року у справі №904/299/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера» до Міністерства оборони України, треті особи: Фонд державного майна України, публічне акціонерне товариство «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Дніпропетровськ» та Кабінет Міністрів України, про зобов`язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв`язку з ухваленням судового рішення на користь суб`єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Галтера».

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Суддя І.А. Качур

Суддя А.Б. Федорчук