Справа № 398/4273/16-а(2-а/398/221/16)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2017 рокусправа № 398/4273/16-а(2-а/398/221/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчиненити дій, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач звернувся позовом, у якому з урахуванням поданих у судовому засіданні 6 лютого 2017 року доповнень просив суд визнати дії відповідача щодо призначення, перерахунку і виплати пенсії протиправними та зобов'язати Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Кіровоградської області (далі - УПФ) здійснити перерахунок пенсії у розмірі не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком з розрахунку 80% втрати професійної працездатності за період, починаючи з 1 січня 2001 року, та зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати пенсію за вказаний період.

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо нарахування і виплати позивачу пенсії у період з 21 травня по 21 грудня 2016 року відповідали чинним на цей час нормативно-правовим актам, які регулюють порядок і розмір виплати пенсій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач є інвалідом 2-ї групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Це підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 30 жовтня 2006 року і посвідченням учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, виданим 2 листопада 1992 року.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ із зверненням про перерахунок і виплату пенсії у розмірі у розмірі не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком з розрахунку 80% втрати професійної працездатності. 24 жовтня 2016 року УПФ надіслало відповідачу лист, у якому відмовило у здійснені перерахунку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до 01.01.2015, особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам ІІІ групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу (ст.53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника також в редакції, що діяла до 01.01.2015, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Частиною ч. 3 ст. 54 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ в редакції Закону України №76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, встановлено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ в редакції Закону України №76-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Отже з аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян, до яких віднесений і позивач, з 01.01.2015 делеговано Кабінету Міністрів України. Положення відповідних норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на які посилається позивач, втратили чинність, застосуванню не підлягають.

Твердження позивача про зменшення його обсягу прав на отримання пенсії в розмірі згідно норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ апеляційний суд вважає помилковим.

За положеннями ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

При цьому звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення розміру виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України у справі №20-рп/2011 від 26.12.2011, розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, а також одним з визначених елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Крім того, відповідно до положеннями статей 99, 100 КАС, позов ОСОБА_1 має бути залишено без розгляду у частині визнання протиправними дій і зобовязання УПФ здійснити перерахунок пенсії за період з 1 січня 2001 року, тобто дати, з якої за доводами позивача у нього виникло право на отримання пенсії, до 21 травня 2016 року, тобто дати здійснення останньої періодичної виплати пенсії, визначення розміру якої є предметом позову, щодо оскарження якої не сплив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2017 р. залишити - без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова