Справа № 821/545/17
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/545/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Бездрабка О.І., суддів - Хом'якової В.В., Варняка С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25.05.2017 р., просить визнати протиправним наказ заступника голови НПУ - начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції ОСОБА_2 від 10.03.2017 р. № 238 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким було прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції за порушення вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.2.5 постанови КМУ від 10.01.2001 р. № 1306 "Про правила дорожнього руху"; визнати протиправним пункт наказу заступника голови НПУ - начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України по особовому складу від 13.03.2017 р. № 100 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служи в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України; негайно поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Херсонській області ДЗЕ НПУ; стягнути з НПУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом від 13.03.2017 р. № 100 о/с його звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на підставі наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.03.2017 р. № 238 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.2.5 Правил дорожнього руху, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП від 08.03.2017 р. Вважає, звільнення зі служби в поліції незаконним, а накази від 13.03.2017 р. № 100 о/с та від 10.03.2017 р. № 238 протиправними, так як факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не встановлено ані матеріалами справи про адміністративне правопорушення, ані рішенням суду по їх оскарженню. Натомість, довідкою медичного закладу (Миколаївського обласного наркологічного диспансеру) від 08.03.2017 р. встановлено відсутність алкоголю у крові, що підтверджується випискою з медичної карти. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2017 р. у справі №766/4445/17, яка набрала законної сили 06.06.2017 р., провадження відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Тобто, судовим рішенням, яке набрало законної сили та яке в силу ч.4 ст.72 КАС України має преюдиційне значення, спростовано висновки відповідача про вчинення дисциплінарного проступку.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача в порядку письмового провадження.

Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення, в яких просить розглядати справу без її участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 09.03.2017 р. до Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшло повідомлення № 1226/39/120/01-2017 про те, що 08.03.2017 р. працівниками Управління патрульної поліції у м.Херсоні Департаменту патрульної поліції зупинено автомобіль "КІА CERATO" ВТ 4455АН під керуванням ОСОБА_1 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння як за допомогою алкотестеру, так і в закладах охорони здоров'я. 08.03.2017 р. працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії БР № 211469 за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції). Зазначена подія, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, сталась внаслідок низьких ділових та моральних якостей ОСОБА_1, недотримання ним вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 р. № 1306 "Про правила дорожнього руху", п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" та грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. За результатами висновків службового розслідування від 09.03.2017 р. наказом від 10.03.2017 р. № 238 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" майора поліції, оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_1 передбачено звільнити зі служби в поліції. Зазначений наказ було реалізовано наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 13.03.2017 р. № 100 о/с "По особовому складу", яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 13.03.2017 р. за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". На думку представника відповідача спірні накази є правомірними, оскільки відповідачем було належним чином проведено службове розслідування, висновками якого підтверджено відомості, що стали підставою його призначення. З урахуванням викладеного вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом голови Національної поліції України від 11.11.2015 р. № 173 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" призначено таких, що прибули з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно зі штатним розписом із 07 листопада 2015 року: по управлінню захисту економіки в Херсонській області ОСОБА_1, який мав спеціальне звання "майор міліції", оперуповноваженим, присвоївши йому спеціальне звання "майор поліції".

10.03.2017 р. заступником голови - начальником Департаменту захисту економіки Національної поліції України прийнято наказ № 238 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким за порушення вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 "Про Правила дорожнього руху" майора поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, звільнити зі служби в поліції.

13.03.2017 р. позивача звільнено зі служби в Національній поліції України згідно наказу заступника голови - начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 100 о/с за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Не погодившись з наказами відповідача від 10.03.2017 р. № 238 та від 13.03.2017 р. № 100 о/с, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до ст.1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 19 Закону № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу ХІ Закону № 580-VІІІ встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

До затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Суд зазначає, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Отже, з урахуванням правової позиції, викладеної в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 р. у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи.

З матеріалів справи слідує, що наказ від 13.03.2017 р. № 100 о/с прийнято на підставі наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.03.2017 р. № 238 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким передбачено звільнення позивача зі служби в поліції.

Так, вказаним наказом позивача було притягнено до відповідальності враховуючи складені щодо ОСОБА_1 адміністративні матеріали, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення від 08.03.2017 р. серії БР № 211469, а саме порушення позивачем вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 211469, ОСОБА_1 керував власним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці відмовився у присутності двох свідків.

Також, підставою для накладення дисциплінарного стягнення став висновок службового розслідування від 09.03.2017 р. стосовно ОСОБА_1, який складено за результатами проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем транспортної дисципліни та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, призначеного наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 09.03.2017 р. № 225 "Про призначення та проведення службового розслідування".

Особи, які проводили службове розслідування, зробили висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі того, що відносно останнього працівниками патрульної служби складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.03.2017 р.

Проте, суд звертає увагу, що провадження по справі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП, закінчується після набрання законної сили постановою суду, яка встановлює вину особи або її відсутність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2017 р. у справі № 766/4445/17, яка набрала законної сили 06.06.2017 р., провадження відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрито у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ч.4 ст.72 КАС України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином в силу ст.72 КАС України рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2017 р. має преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Вказаним рішенням суду спростовано висновки службового розслідування від 09.03.2017 р., які покладено в основу наказів від 10.03.2017 р. № 238 та від 13.03.2017 р. № 100 о/с, якими позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в органах Національній поліції України.

Крім того, згідно п.5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230 (далі - Інструкція № 230), якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що стало підставою для його звільнення, не був підтверджений належними доказами, а висновок службового розслідування складений до прийняття судового рішення по справі про адміністративне правопорушення, що свідчить про проведення службового розслідування без з'ясування усіх обставин та передчасний висновок щодо вини відповідача.

При цьому суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини у рішенні від 07.11.2002 р. у справі "Лавентс проти Латвії", в якому зазначається, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Отже, за відсутності відповідного рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідача станом на 10.03.2017 р. не було підстав вважати вину ОСОБА_1 доведеною, як того вимагає п.5.4 Інструкції № 230, а отже, наказ від 10.03.2017 р. № 238 про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, є протиправним та підлягає скасуванню.

Наказ від 13.03.2017 р. № 100 о/с є похідним від наказу від 10.03.2017 р. № 238, а тому також прийнятий протиправно та підлягає скасуванню.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність оскаржуваних позивачем наказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність наказів від 10.03.2017 р. № 328 і від 13.03.2017 р. № 100 о/с, а тому вони підлягають скасуванню, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на службі в поліції на посаду, з якої його було звільнено, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Згідно ст.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 98.02.1995 р. (далі - Порядок № 100), цей порядок застосовується серед іншого у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до п.2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ОСОБА_1 від 27.04.2017 р. № 264, позивач за період січень-лютий 2017 року відпрацював 59 днів за які йому нараховано заробітної плати у розмірі 24672 грн., тобто середньоденна заробітна плата складає 418,17 грн. (24672 грн./59).

Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з Департаменту захисту економіки Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 25508,37 грн. з розрахунку 418,17 грн. за один робочий день за період з 14.03.2017 р. по 12.06.2017 р. включно.

Згідно п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, негайному виконанню підлягає постанова суду в частині стягнення із Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у сумі 12754,18 грн. та поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 13.03.2017 р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 122, 158-163, 167, 256 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ заступника голови - начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.03.2017 р. № 238 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за порушення вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", п.2.5 постанови КМУ від 10.01.2001 р. № 1306 "Про правила дорожнього руху".

Визнати протиправним наказ заступника голови - начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України по особовому складу від 13.03.2017 р. № 100 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служи в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 13.03.2017 р.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.03.2017 р. по 12.06.2017 р. включно в сумі 25508,37 грн.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 13.03.2017 р.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць у розмірі 12754,18 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий Бездрабко О.І.

Судді Хом'якова В.В.

ОСОБА_3

кат. 12.3