Справа № 815/2072/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2072/17
УХВАЛА

20 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3 (Відділ Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеській області),

представника відповідача ОСОБА_4 (ГУ Держгеокадастру в Одеській області),

представника третьої особи на боці позивача ОСОБА_5 (ПП «Агрос-Юг»),

представника третьої особи на боці відповідача ОСОБА_6 (ДП «Украгросоюз»),

представника третьої особи на боці відповідача - ОСОБА_7 (Одеська регіональна філія ДП «Центр Державного земельного кадастру»),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: приватне підприємство «Агрос-Юг», дочірнє підприємство «Украгросоюз», Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій щодо державної реєстрації договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: приватне підприємство «Агрос-Юг», дочірнє підприємство «Украгросоюз», Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій щодо державної реєстрації договору оренди землі.

У судовому засіданні головуючий суддя поставив на обговорення питання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, у звязку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач, представник позивача та представник третьої особи ПП «Агрос-Юг» відносно закриття провадження по справі заперечували.

Представники відповідачів та представник третьої особи Одеської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» підтримали позицію суду щодо закриття провадження по справі.

Представник третьої особи - ДП «Украгросоюз» залишив вирішення даного питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з позову, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у лютому 2017 року третя особа - ДП «УКРАГРОСОЮЗ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про скасування рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27463501 від 24.12.2015 року, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки за ПП «Агрос-Юг», згідно з договором оренди земельної ділянки укладеного з ОСОБА_1

Отримавши копії адміністративного позову та доданих до нього документів, позивачу стало відомо, що підставою позову ДП «УКРАГРОСОЮЗ» є те, що 30.09.2008 року між ОСОБА_1 та ДП «УКРАГРОСОЮЗ» був укладений договір оренди землі, на підставі якого ОСОБА_1 передала в оренду ДП «УКРАГРОСОЮЗ» власну земельну ділянку площею 3,49 га, яка знаходиться: Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області, надана для товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років.

Позивач зазначає, що з вказаного договору оренди вбачається, що цей договір нібито був зареєстрований в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії Державного підприємства «ЦЕНТР ДЗК Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.06.2012 року за №01302. ДП «УКРАГРОСОЮЗ» посилається на цю реєстрацію договору оренди землі та вважає, що рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27463501 від 24.12.2015 року, яким за ПП «Агрос-Юг» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 3,49 га, яка знаходиться: Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області, надана для товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:0226, яка належить ОСОБА_1 підлягає скасуванню, так як його право оренди було дійсним на той час.

Позивач вказує, що їй не було відомо про те, що 20.06.2012 року договір оренди землі від 30.09.2008 року, укладений між нею та ДП «УКРАГРОСОЮЗ» були зареєстровані, про що в Державному реєстрі земель було вчинено запис №01302. Про державну реєстрацію договору оренди позивач дізналася лише після отримання копії адміністративного позову ДП «УКРАГРОСОЮЗ» у березні 2017 року, так як до цього часу вважала, що так як до цього часу вважала, що договір оренди припинив свою дію, не був зареєстрований, а отже не набрав чинності.

Також позивач зазначає, що договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ДП «УКРАГРОСОЮЗ» був укладений 30.09.2008 року. При цьому реєстрація договору оренди не відбулася, та як позивачу стало відомо, реєстрація договору оренди землі відбулася лише 20.06.2012 року за одним реєстраційним номером №01302, згоду на реєстрацію якого вона не надавала, про реєстрацію не знала та не повідомлялася, екземпляр договору оренди з його державною реєстрацією у ОСОБА_1 відсутній.

За таких обставин позивач вважає, що реєстрація договору оренди землі була проведена з порушенням вимог чинного законодавства України і така реєстрація договору оренди порушує права позивача, а тому дії з реєстрації мають бути визнані протиправними, а реєстрація скасована, оскільки станом на дату укладення договору та дату його реєстрації був відсутній закон, який регулював порядок реєстрації договорів оренди землі, а отже реєстрація договору оренди на той час не могла бути здійснена. Таким чином, враховуючи положення ст.20 Закону, так як станом на дату укладення договору та дату його реєстрації був відсутній закон, який би регулював проведення державної реєстрації договорів оренди землі, то будь-яка державна реєстрація договору оренди не може вважатися такою, що має юридичну силу.

При цьому позивач вважає, що оскільки в силу ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирав чинності після його державної реєстрації, то договір оренди від 30.09.2008 року не набрав чинності, а отже не створив жодних прав та обов'язків для сторін договору і на підставі цього договору у ДП «Украгросоюз» не виникло речове право - право оренди земельної ділянки.

Разом з тим, позивач посилається на те, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених Законом України «Про оренду землі», а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Однією з істотних умов договору оренди землі є зазначення в ньому цільового призначення земельної ділянки та розмір орендної плати.

В той же час, позивач вказує, що як вбачається з договору оренди землі в ньому відсутнє зазначення цільового призначення земельної ділянки, як то передбачено чинним законодавством України. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В той же час в п.1 та в п. 16 договору оренди землі від 30.09.2008 року вказано: «земельну ділянку для сільськогосподарського призначення...» та «Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення», відповідно, що є вказівкою категорії земель, а не цільовим призначенням земельної ділянки. Також в договорі не вказані якісні характеристики землі за її складом та видами угідь - рілля, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження тощо. Також до договору оренди землі не були додані план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів (земельній ділянці не був присвоєний кадастровий номер), акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до копії договору оренди землі, наданої ДП «УКРАГРОСОЮЗ», розмір орендної плати виправлено на число « 3%» від вартості Державного акту». Проте, такі виправлення не посвідчено сторонами договору. Отже, укладений договір оренди землі від 30.09.2008 року не відповідає вимогам чинного законодавства України, а отже не міг бути зареєстрований.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом судового розгляду в даному випадку є публічно правовий спір, тобто спір між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно правовий характер, повязаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте, слід зазначити, що специфіку публічно правового спору визначає не тільки його субєктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно повязане з цим питання межі повноважень адміністративного суду.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є субєктний склад сторін (однією із сторін повинен бути субєкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання субєктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим субєктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством). Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Згідно з ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до положень п.2 Інформаційного листа Верховного суду України від 26.12.2005 № 3.2.-2005 необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами КАС України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус.

Згідно положень п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Так в постанові від 31.01.2017 року по справі № 817/3053/14 Верховний Суд України зазначив : «рішення суду касаційної інстанції, яке переглядається, про законність реєстраційних дій, ґрунтується на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право на земельну ділянку, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на землю. Позаяк це рішення, як і рішення судів попередніх інстанцій, помилково були розглянуті в порядку адміністративного судочинства, відповідно до підпункту б пункту 1 частини другої статті 243 КАС вони підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що укладений договір оренди землі від 30.09.2008 року не відповідав вимогам чинного законодавства, а отже не міг бути зареєстрований.

Таким чином, між сторонами існує спір про право оренди земельної ділянки, вирішення якого підлягає в іншому порядку судового провадження.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином вимоги по вирішенню публічно-правового спору, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, в позові відсутні.

Той факт, що позивачем у справі, є суб'єкти владних повноважень, не змінює правової природи спірних відносин, оскільки характер домінуючого інтересу у спорі є приватноправовим, а не публічно-правовим.

Юрисдикція адміністративних судів, встановлена статтею 17 КАС України, на цей спір не поширюється.

Натомість, сторони, з урахуванням складу сторін спору можуть захищати свої права в суді шляхом звернення до місцевого загального суду з цивільним позовом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає, що провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: приватне підприємство «Агрос-Юг», дочірнє підприємство «Украгросоюз», Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій щодо державної реєстрації договору оренди землі - повинно бути закрито.

Керуючись ст.ст.4,17, 121,п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: приватне підприємство «Агрос-Юг», дочірнє підприємство «Украгросоюз», Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій щодо державної реєстрації договору оренди землі.

Розяснити позивачу, що з відповідним позовом вона має право звернутися до місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 22 червня 2017 року.

Суддя С.О. Стефанов

.