Справа № 813/398/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4749/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та часткове скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

30.01.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати частково наказ № 288 від 28.03.2016р. відповідача в частині п.1.12., що стосується: в оперативному управлінні ОСОБА_1 - заступник начальника відділу організації викриття економічних злочинів, посадовий оклад - 1563,00 грн.;

зобов'язати відповідача відкликати грошовий атестат № 10 від 05.04.2016р. з Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області;

зобов'язати відповідача повідомити Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про дійсність грошового атестату № 03 від 12.01.2016р., виданого ОСОБА_1;

визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позивачу перерахунку посадових окладів та заробітної плати, які мали місце після видачі наказу №288 від 28.03.2016р. відповідача, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі у позивача перед відповідачем, яка становить 12 353,85 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасувано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 28.03.2016р. №288 «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області» в частині п.1.12 щодо встановлення посадового окладу заступнику начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОСОБА_1 у розмірі 1563 грн. Зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області відкликати грошовий атестат № 10 від 05.04.2016р. з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та повідомити Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про дійсність грошового атестату № 03 від 12.01.2016р. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку посадового окладу та заробітної плати на підставі наказу № 288 від 28.03.2016р. «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області», внаслідок чого виникла заборгованість перед відповідачем у розмірі 12 353,85 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що закон передбачає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках передбачених законодавством України і з працівників, які перебувають у трудових відносинах. Відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області № 420-о від 30.12.2015р. ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції за пунктом 64 підпунктом «б» (через хворобу). Таким чином, оскільки на момент видачі наказу №288 від 28.03.2016р. «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області» позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, відтак у відповідача були відсутні повноваження і компетенція на встановлення посадових окладів ОСОБА_1

Суд першої інстанції зазначає, що результаті перерахунку посадових окладів станом на 31.03.2016р. у ОСОБА_2 виникла дебіторська заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області у сумі 12 353, 85 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною із порушенням норм матеріального права, не відповідністю висновків суду обставинам справи, Головне управління ДФС у Львівській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що на виконання постанов КМУ від 11.02.2016р. №77 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», наказу ДФС України №209 від 12.03.2016 року «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.12.2015р. №989», видано наказ ГУ ДФС у Львівській області № 283 від 25.03.2016 року «Про введення в дію переліків змін до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області» та наказ ГУ Львівській області № 288 від 28.03.2016 року «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області» згідно якого здійснено перерахунок посадових окладів з 01.12.2015року. На виконання постанов КМУ від 11.02.2016р. №77 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі постанова КМУ №1078), від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», наказу ДФС України №209 від 12.03.2016 року «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.12.2015р. №989», видано наказ ГУ ДФС у Львівській області № 283 від 25.03.2016 року «Про введення в дію переліків змін №7, №1 до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області» та наказ ГУ ДФС у Львівській області № 288 від 28.03.2016 року «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області44 згідно якого здійснено перерахунок посадових окладів з 01.12.2015року.

Апелянт вказує на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції не взято до уваги, що п.2 преамбули Постанови КМУ від 11 лютого 2016 року № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 і від 9 грудня 2015 року № 1013», чітко зазначено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 р.

Відповідно, перерахунки було здійснено працівникам, які станом на березень 2016 року були звільнені з подальшим виходом на пенсію у грудні 2015 року, в результаті даного перерахунку виникла заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС У Львівській області.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Львівській області № 420-0 від 30.12.2015 полковника податкової міліції ОСОБА_1 - заступника начальника відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління ДФС у Львівській області звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил України із постановкою на військовий облік за п.«б» ст.64 (через хворобу) з 30.12.2015р., виплачено йому компенсацію за невикористану відпустку за 2011 рік у кількості 19 діб, за 2012 рік у кількості 14 діб. за 2013 рік у кількості 16 діб, за 2014 рік у кількості 14 діб, за 2015 рік у кількості 10 діб, та одноразову грошову допомогу відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393, із змінами та доповненнями по вислузі років: 23 роки 01 місяць 15 днів. Підставою для винесення такого наказу став рапорт полковника податкової міліції ОСОБА_1 та свідоцтво про хворобу №135 від 29.12.2015р.

12.01.2016р. у зв'язку із звільненням через хворобу ОСОБА_1 видано грошовий атестат № 03.

28.03.2016р. ГУ ДФС у Львівській області видано наказ № 288 «Про встановлення посадових окладів працівникам ГУ ДФС у Львівській області», відповідно до якого з метою забезпечення реалізації положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016р. № 77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та від 09.12.2015р. № 1013» та на виконання наказу ДФС України від 12.03.2016р. № 209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 21.02.2015р. №989» встановлено посадові оклади працівникам ГУ ДФС у Львівській області відповідно до затверджених переліків змін до штатних розписів ГУ ДФС у Львівській області № 7, № 1 головою Державної фіскальної служби України Насіровим Р.М.

Згідно з підпункту 1.12 наказу №288 від 28.03.2016р. ОСОБА_1 - заступнику начальника відділу організації викриття економічних злочинів встановлено посадовий оклад 1563 грн.

05.04.2016р. на заміну атестату №03 від 12.01.2016р. ГУ ДФС у Львівській області видано ОСОБА_1 новий грошовий атестат № 10 у зв'язку із звільненням через хворобу згідно з наказом від 30.12.2015 №420-о та на виконання постанови Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016р.

ГУ ДФС у Львівській області супровідним листом № 1133/9/13-01-05-02 від 05.05.2016р., новий грошовий атестат ОСОБА_1 №10, у зв'язку із зміною складових грошового забезпечення, скеровано у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

В силу ст.1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) даний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Приписами ст.127 КЗпП України визначено, що відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відповідно до вимог ст.129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Заборона на відрахування з видів виплат, зазначених у ст. 129 КЗпП, означає, що навіть за наявності у власника зустрічної вимоги до працівника, яка не задовольняється відрахуванням із заробітної плати у встановлених межах, власник зобов'язаний провести такі виплати на користь працівника. Якщо зустрічна вимога до працівника полягає у відшкодуванні шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, вона незалежно від її суми реалізується шляхом пред'явлення власником до працівника позову у межах річного строку з дня виявлення шкоди (ст. 136 КЗпП). Інші вимоги власника до працівника не можуть бути взагалі задоволені, хоча б власник цілком своєчасно (п. 1 ч. 1 ст. 127 КЗпП) видав наказ про відрахування із заробітної плати працівникові товар у розстрочку.

Також, згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст.127 КЗпП, суди мають враховувати, що: 1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору; 2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію.

В силу ст.22 Закону України «Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Закон передбачає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках передбачених законодавством України і з працівників, які перебувають у трудових відносинах.

Встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ ДФС у Львівській області №420-о від 30.12.2015р. ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції за пунктом 64 підпунктом «б» (через хворобу).

Таким чином, на момент видачі наказу №228 від 28.03.201р. «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області» ОСОБА_1 не перебував в трудових відносинах з відповідачем.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що для захисту трудових прав та законних інтересів працівників встановлено заборони на проведення відрахувань із виплат, які за своїм призначенням є гарантійними та компенсаційними.

Із матеріалів справи видно, що в результаті перерахунку посадових окладів станом на 31.03.2016р. у ОСОБА_1 виникла заборгованість по заробітній платі перед ГУ ДФС у Львівській області у сумі 12 353,85 грн.

З аналізу вказаних норм та з врахуванням всіх наведених обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо встановлення посадового окладу заступнику начальника відділу організації викриття економічних злочинів ОСОБА_1 у розмірі 1563 грн. та щодо проведення позивачу перерахунку посадового окладу та заробітної плати на підставі наказу № 288 від 28.03.2016р. «Про встановлення посадових окладів працівникам Головного управління ДФС у Львівській області», внаслідок чого виникла заборгованість перед відповідачем у розмірі 12 353,85 грн.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та часткове скасування наказу, зобов'язання вчинити дії є підставними та правомірно задоволені судом першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі №813/398/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та часткове скасування наказу, зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2017 року.