Справа № 718/1574/16-а
Суддя: Олексюк Т. І.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №718/1574/16-а
Провадження №2-а/718/25/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 року м.Кіцмань

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Драбчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2015 року він звернувся звертався до Дубівецької сільської ради із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,12га, яка розташована в АДРЕСА_1, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради. Дубівецькою сільською радою двічі незаконно було відмовлено у наданні йому такого дозволу. Постановами Кіцманського районного суду від 29.04.2015 року у справі № 718/528/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2016 року, та від 26.10.2015 року у справі № 718/2069/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 року, дії Дубівецької сільської ради визнані протиправними та зобов'язано Дубівецьку сільську раду повторно розглянути його заяву у строк передбачений ст. 118 ЗК. Заява від 19.12.2015 року була отримана Дубівецькою сільською радою 25.12.2015 року та зареєстрована за №84, однак не була розглянута у місячний строк, передбачений ст. 118 ЗК із прийняттям відповідного рішення сесії. Рішенням сесії Дубівецької сільської ради від 08.02.2016 року за № 10/4-16 йому було знову відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з тих підстав, що на земельну ділянку надано іншій особі, що має статус учасника бойових дій. Таке рішення створює перешкоди у реалізації його права на землю, передбаченого законом, а отже є незаконним та підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 14, 19, 124 Конституції України, ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст.1, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України. Відповідачем відмовлено у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою не з передбачених ч.7 ст.118 ЗК підстав, тому просив визнати протиправним та скасувати рішення Дубівецької сільської ради від 08.02.2016 року за № 10/4-16 про відмову йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, та зобов'язати Дубівецьку сільську раду у визначений ст.118 ЗК термін надати йому такий дозвіл.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги з наведених підстав, вказуючи, що правом на приватизацію землі позивач не скористався, сільською радою відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з непередбачених ч.7 ст.118 ЗК України підстав та з порушенням встановлених законодавством строків.

Представник відповідача Драбчук В.С. позову не визнав, заперечуючи тим, що оскаржуване рішення не порушує прав позивача, розгляд проекту землеустрою є виключною компетенцією сільської ради, на одну і теж саму земельну ділянку не може бути надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Стосовно порушення строків розгляду заяви позивача, то такі питання розглядаються на сесії, яка скликається у певний час, і заяву позивача було розглянуто на найближчій сесії сільської ради.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

В розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України та з урахуванням позиції Конституційного Суду України, викладеного у рішенні від 01.04.2010 року N10-рп/2010, даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень - органу виконавчої влади, що реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, а тому ця справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при розгляді питання про його цивільні права та обов'язки має право на відкритий та справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до процедури зо всіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної влади.

Частина друга й третя статті 55 Конституції України визначають, що права і свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб, кожному гарантується право на землю.

Судом встановлено, що 19 грудня 2015 року ОСОБА_3, житель м. Чернівці, звернувся до Дубівецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі безоплатно у власність земельної ділянки, за рахунок земель запасу в с. Дубівці, орієнтованою площею 0,12 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1, у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради.

04 січня 2016 року до Дубівецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради , звернувся мешканець с. Дубівці ОСОБА_6, який є учасником бойових дій.

Рішенням 4 сесії VIІ скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району від 08.02.2016 року за № 10/4-16 ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1, у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради, оскільки дозвіл на розробку проекту землеустрою надано учаснику бойових дій.

Рішенням 4 сесії VІI скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району № 11/4-16 від 08.02.2016 року дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,14 га, яка розташована по АДРЕСА_1, у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради, надано ОСОБА_6, в першочерговому порядку, як учаснику бойових дій.

Рішення прийнято на підставі Рекомендацій постійної комісії з питань агропромислового комплексу та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, і перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п.34 ч.1 ст.26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської

ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті встановлено, що сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.02.2017 року у справі № 718/2108/16-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третьої особи - ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Дубівецької сільської ради № 11/4-16 від 08.02.2016 року про наданні ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Як встановлено в судовому засіданні та визнано представниками сторін, на підставі рішення Дубівецької сільської ради № 11/4-16 від 08.02.2016 року ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою саме тієї земельної ділянки, відносно якої звертався і ОСОБА_3

Приймаючи рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою і ОСОБА_6 і ОСОБА_3 водночас Дубівецькою сільською радою було б порушено перш за все принцип забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, оскільки, дозвіл би був наданий на розробку проекту землеустрою щодо відведення одної земельної ділянки двом особам. Таким рішенням відповідач позбавив би можливості ОСОБА_6 завершити процедуру відведення земельної ділянки у власність і таке рішення було би прийнято всупереч вимогам чинного законодавства та порушувало б права іншої особи у публічно-правовій сфері.

Враховуючи викладене, судом не встановлено неправомірності дій та рішення відповідача, а також не встановлено порушення норм діючого законодавства України при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення, а отже судом не здобуто підстав для задоволення позову.

На підтвердження вказаної позиції свідчить практика Вищого адміністративного суду: постанова від 21.11.2013 справа № 2а/1870/7348/12; від 04.12.2012 справа №К-30041/10; ухвала від 05.12.2013 справа № 2а-3853/12/2070, а також Ухвала Верховного суду України від 30.06.2011 справа №6-16484св 10.

На підставі ст.ст. 116, 118, 120, 121, 122 ЗК України, ст.ст. 26, 46, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст.ст. 71, 86, 160-163, 171 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: