Справа № 818/137/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 р.Справа № 818/137/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.І.

при секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю представника відповідача Кобилінська О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкові Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року по адміністративній справі № 818/137/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛА ІНТЕРНЕШНЛ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛА ІНТЕРНЕШНЛ" задоволено частково (а.с.64, 65-69).

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення № від 08 грудня 2016, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість 62 315 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 15 578,75 грн..

В іншій частині позовних вимог стовно визнання протиправним та скасування акту перевірки від 18.11.2016 р. відмовлено в зв'язку з необгрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту с порушенням норм матеріального та процесуально права, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.70-71).

Апелянт зазначає, що позивачем в податковій декларації за вересень 2016 року задекларовано до відшкодування ПДВ в розмірі 144 999 грн., які сформовано за рахунок від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та кредиту за липень, серпень та вересень 2016 року. Проте згідно даних перевірки сума від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом звітного періоду є значно меншою. Позивачем завищено податковий кредит по операціям з ввезення на митну територію України товарів, необоротних активів та отриманих від нерезидента послуг, з основною ставкою 20 % на суму 64 353 грн.. У зв'язку з чим правомірно зроблено висновок про завищення позивачем значення суми та податку, фактично сплаченого у попередніх та звітному періодах. Відповідач вважає, що податковий орган діяв в межах повноважень визначених чинним законодавством.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник в судове засідання не з'явився. Неявка представника позивача. Не є перешкодою для розгляду та вирішення справи за наявними у справі документами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 18.11.2016 року відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту, щодо суми бюджетного відшкодування.

З акту перевірки вбачається, що при її проведенні відповідачем зроблено висновок про невідповідність заявлених позивачем до відшкодування сум податку на додану вартість відомостям вантажних митних декларацій. Зокрема, за липень 2016 імпортні операції позивача складали 73789,31 грн., за серпень 2016 - 0 грн., за вересень 1043,3 грн., що є меншим від заявленого в деклараціях з податку на додану вартість, тобто до податкового кредиту та до бюджетного відшкодування заявлено суми, які не підтверджуються належним чином оформленими вантажними митними деклараціями (а.с. 23-31). З такими висновками суд погодитись не може.

За наслідками перевірки 08.12.2016 р. винесено податкове повідомлення-рішення № 2 про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2016 на 62315 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 15578,75 грн. (а.с. 9-10).

Як було встановлено судами за матеріалами справи, що позивачем здійснювалось тимчасове ввезення на митну територію України обладнання, що використовувалось ним у виробничій діяльності в режимі часткового звільнення від оподаткування. На підтвердження цього позивачем надано копії вантажних митних декларацій № 807110000/2016/006637; 807110000/2016/008948; 807110000/2016/005014; 807110000/2016/012509 (а.с. 11-18).

28.07.2016 позивачем подано аркуш коригування до декларації № 807110000/2016/006637, додатково нараховано до сплати 3027,42 грн. 29.09.2016 подано аркуші коригування до декларації № 807110000/2016/008948 на суму 993,8 грн. та № 807110000/2016/005014 на суму 29145,92 грн. 30.06.2016 подано аркуш коригування до декларації № 807110000/2016/005014 на суму 29146,92 грн. Аркуші коригування прийнято митним органом у встановленому порядку, що підтверджується відбитком особистої номерної печатки (а.с. 19-22).

Відповідно до акту перевірки при аналізі імпортних операцій позивача, на думку податкового органу встановлено відхилення між сплаченими митному органу сумами задекларованими платником та встановленими за результатами перевірки: за липень 2016 - 3027,7 грн., серпень 2016 - 29147 грн., вересень 2016 - 30140,7 грн., тобто не враховані відповідачем суми збігаються з сумами, зазначеними в аркушах коригування до вантажних митних декларацій (а.с. 25).

Відповідно до довідки Харківської митниці ДФС зазначені суми були доплачені після закінчення митного оформлення за рахунок коштів передоплати (а.с. 61-62). Таким чином, твердження позивача про те, що в ході перевірки не були враховані саме подані ним аркуші коригування та проведену за ними оплату суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ст. 198 п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 п. 201.12 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Відповідно до ст. 206 п. 206.7 п.п. 206.7.2 ПК України до операцій із ввезення товарів на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення застосовується умовне повне звільнення від оподаткування або умовне часткове звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 Митного кодексу України: умовне часткове звільнення від оподаткування застосовується до товарів та в порядку, визначених статтею 106 Митного кодексу України. Сплачені суми податку включаються платником до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому було сплачено податок.

Відповідно до ст. 269 ч. ч. 1, 7 МК України відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. N 450 затверджено "Положення про митні декларації", відповідно до п. 33 якого, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

Відповідно до п. 37 "Положення" після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4. Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення. Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

З наведених норм вбачається, що оформлення аркушу коригування до декларації, внесення відомостей до баз даних та передача до відповідних органів податкової служби є обов'язком митного органу, а не платника. Оформлений належним чином аркуш коригування є невід'ємною частиною митної декларації. Таким чином, в ході перевірки Відповідачем не взято до уваги частину митних декларацій позивача, оформлених у вигляді аркушів коригування.

Враховуючи вимоги п.п. 206.7.2 ст. 206 ПК України, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції про правомірність включення позивачем сум сплаченого податку до податкового кредиту у тих періодах в яких така плата здійснювалась.

Таким чином, Відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 грудня 2016, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість 62 315 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 15 578,75 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог Позивач про визнання протиправним та скасування акту перевірки № 4568/20-30-12-02-10/40316603 від 18.11.2016 р., з урахуванням ст. 2 ч.ч. 1, 2, ст. 3 ч. 1 п.п. 1, КАС України, суд першої інстанції правильно визначився з цими вимогами. Акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не може бути предметом оскарження в адміністративній справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкові Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року по адміністративній справі № 818/137/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 22 червня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.