Справа № 428/200/17
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/200/17
Провадження №2-а/428/83/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Юзефович І.О. , розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Цибенка Вадима Геннадійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Цибенка В.Г. про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи позов тим, що 29.12.2016р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №696467 за порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме керуючи т/з Honda CR-V д.н. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «рух заборонено» та додаткової таблички до нього 5.33 «пішохідна зона», здійснив проїзд по пр. Хіміків, 61 м. Сєвєродонецьк Луганської області, чим порушив п.п. 8.4. (в) ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об'єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення ст. 245, 251, 252 КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача ОСОБА_1 та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 був позбавлений об'єктивного та всебічного розгляду справи, адже 29.12.2016р. позивач ОСОБА_3 вимушений був заїхати на територію автовокзалу з причини зустрічі людини похилого віку, яка нещодавно перенесла операцію, інваліда третьої групи з валізами. Тому, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати дії інспектора 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Цибенка В.Г. неправомірними та скасувати постанову інспектора 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Цибенка В.Г. від 29.12.2016р. серії АР №696467 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві вказав прохання розглядати справу за його відсутності.

Відповідач інспектор 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядовий поліції Цибенко В.Г. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав прохання розглядати справу за його відсутності та залишити адміністративний позов без задоволення, оскільки 29.12.2016р. під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку, приблизно о 14-00год. ним було встановлено порушення вимог дорожнього знаку 3.1 та додаткової таблички до нього 5.33 ПДР України ( а саме водій автомобілю Honda CR-V д.н. НОМЕР_1 заїхав на територію автовокзалу). Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 ним було поцікавлено чому він порушує ПДР, на що останній заперечував факт правопорушення. В подальшому ним було прийнято рішення про складання постанови про адміністративне правопорушення. Оскільки оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог чинного законодавства України, то підстави для її скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Матеріалами справи встановлено, а сторонами не оскаржується що інспектором 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції у м. Сєвєродонецьк-Лисичанськ-Рубіжне рядовим поліції Цибенком В.Г. постановою серії АР 696467 від 29.12.2016р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. оскільки ним приблизно о 14-00год. було встановлено порушення вимог п. 8.4 (в) ПДР України, а саме керуючи т/з Honda CR-V д.н. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «рух заборонено» та додаткової таблички до нього 5.33 «пішохідна зона», здійснив проїзд по пр. Хіміків, 61 м. Сєвєродонецьк Луганської області.

На підставі встановлених обставин суд вбачає, що Цибенко В.Г. мав право для застосування поліцейських заходів, передбачених ст. 30 ЗУ «Про Національну поліцію», одним яких є реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд критично відноситься до обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 стосовно складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст.268, 271 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки,які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3 «Заборонні знаки» Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено дорожній знак 3.1 "Рух заборонено", яким забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли початок пішохідної зони позначено знаком 5.33.

Пунктом 5 «Інформаційно-вказівні знаки» Розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено дорожній знак 5.33 "Пішохідна зона", який інформує про особливості і умови дорожнього руху, передбачені цими Правилами.

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т.ч. передбачених ч. 1-3 ст. 122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. № 1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч.4 ст.258КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у р. III Інструкціі №1395, згідно до п. 2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП.

Згідно ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова по справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст.283 КУпАП та позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з положеннями статей 307, 308, а також правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, правом, порядком та строками оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП, про що в постанові міститься його підпис.

За приписами ч.2 ст.72 КАС України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст.11 КАС України, сторона має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивачем ОСОБА_1 належних та допустимих доказів правильності у відповідності до вимог ПДР паркування належного йому транспортного засобу суду не надано. Крім того, суд критично відноситься до обґрунтування позивачем ОСОБА_1 поважності порушень ПДР України у зв'язку з тим, що 29.12.2016р. він вимушений був заїхати на територію автовокзалу з причини зустрічі людини похилого віку, яка нещодавно перенесла операцію, інваліда третьої групи з валізами, з огляду на рівність усіх перед законом.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведено вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КпАП України, а тому правомірно було прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Повноваження поліції визначені у розділі IV Закону України «Про національну поліцію», згідно ст. 23 якого, поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Наведені норми є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування свого адміністративного позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Цибенка В.Г. про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 122, 158-163, 171-2, 185, 254 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-ї роти 2-го взводу батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжному рядового поліції Цибенка Вадима Геннадійовича про визнання дій неправомірними та скасувати постанови від 29.12.2016р. серії АР №696467 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дні її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя