Справа № 338/286/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6125/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.
суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року у справі № 338/286/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2017р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки про заробітну плату № 3 від 19.01.2017 року яка видана Комунальним підприємством «Київпастранс» починаючи з 01.02.2017 року.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року позов задоволено. Суд визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу.

Крім того, суд зобов`язав Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області за заявою позивача від 01.02.2017 року здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №3 яка видана 19.01.2017 року Комунальним підприємством «Київпастранс» (Автобусний парк №8), починаючи з 01.02.2017 року.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Тисменицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.41 КАС України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 являється ліквідатором наслідків Чорнобильської АЕС, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 09.04.1996 р.

Згідно висновку міжвідомчої експертної комісії від 12.03.1996 року позивачу встановлено причинний зв`язок захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та з 19.05.2004 року встановлено першу групу інвалідності.

01.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки № 3 від 19.01.2017 року яка видана згідно постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03.11.2016 року у справі № 338/683/16-ц.

Проте, листом № 606/03 від 10.02.2017 року пенсійний орган відмовив позивачу у перерахунку пенсії оскільки, надана довідка для перерахунку пенсії не відповідає первинному документу, а саме копії відомості нарахування заробітної плати за роботу в зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за червень 1987 року.

Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні даної заробітної плати не були враховані вимоги нормативних матеріалів: розпорядження РМ СРСР № 964 від 17.05.1986; постанова РМ СРСР № 524-156 від 7.05.1986; розпорядження РМ СРСР № 1031 від 23.05.1986; постанова РМ СРСР № 655-195 від 5.06.1986; постанова РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986; рішення № 351 від 02.02.1987 та ін.

У вищеназваних нормативно-правових актах йдеться про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється як на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З моменту аварії оплату праці регулювала постанова № 524-156, тобто з ними розраховувалися за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами), незалежно від населеного пункту, де вони перебували.

Із змісту статті 40 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видно, що військовозобов`язаним вільно найомним, призваним та направленим для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також тим, які несуть службу на території радіаційного забруднення, оплата праці провадиться згідно із статтею 39 цього Закону за всі календарні дні роботи на підставі довідки, яка надається військовою частиною.

Згідно з нормативними актами, які діяли в той період, матеріальне забезпечення військовослужбовців, які були направлені для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році проводилось наступним чином.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986р. №524-156 (Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986р. №168- 5) передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%.

Листом Міністерства праці України від 29.10.1992 року № 09-3751, було наголошено, якщо працівник не отримав нараховану йому у 1986-1990 роках заробітну плату за період роботи в зоні ЧАЕС, це не позбавляє його права на призначення пенсії із зазначеного заробітку.

В листі Міністерства праці і соціальної політики України №03-3/1652-018-2 від 13.04.2001 року «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 роках осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища» теж наголошується, що якщо учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС донараховано заробіток за роботу в зоні відчуження в кратних розмірах, але виплата донарахованої суми не проведена і не нараховані додаткові страхові внески то це не позбавляє права інваліда на призначення премії із заробітку в зоні відчуження.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХП від 28.02.1991 року, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

З 01.01.2012 року діє Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210. Зазначеним Порядком передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Обчислення пенсій відповідно до Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження являються первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Архівною довідкою № 3 від 19.01.2017 року яка видана Комунальним підприємством «Київпастранс», підтверджується, що ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Чорнобиль за період з 06.06.1987 року по 12.06.1987 року виплачена заробітна плата в розмірі 825,17 крб. (а.с. 7 )

Крім того, постановою Богородчанського районного суду від 03.11.2016 року зобов`язано Комунальне підприємства «Київпастранс» (АТП-8) провести перерахунок його заробітку з урахуванням доплат по підвищеним ставкам за роботу в зоні відчуження з 06.06.1987 року по 12.06.1987 року виходячи з вимог постанов Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 153/10-43, Ради Міністрів УРСР № 207-7 від 10.06.1986 року, Ради Міністрів СРСР № 665-195 від 05.06.1986 року, ЦК КПРС, п.1 постанови Президії Верховної Ради СРСР та ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 р., Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 р. № 168-5, Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 17.12.1972 р.№ 322/34, статті 107 КЗпП Української РСР (322-08), роз`яснення Держкомпраці і Секретаріату ВЦСП від 16.01.1969 р.№ 1/2 та постанови ЦК КПРС, ВЦРПС та Ради Міністрів СРСР № 12/35 від 27.12.1972 року в розмірі: за червень 1987 року, за 7 робочих днів - 852,17 крб. та видати довідку встановленого зразка.

Вказане, дає підстави дійти висновку, що підставою видачі довідки є встановлені рішенням суду юридичні факти, які не з вини позивача допущені при формуванні первинних документів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, пенсійний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України. Довідка № 3 від 19.01.2017 року, яка складена у відповідності до вимог зазначених нормативно-правових актів дає правові підстави на перерахунок пенсії позивачу.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тисменицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року у справі № 338/286/17 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Н. В. Бруновська
Суддя М. В. Костів
Суддя Р. М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 19.06.2017 року.