Справа № 815/1136/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1136/17
УХВАЛА

20 червня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від розповсюдження інформації,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від розповсюдження інформації.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від розповсюдження інформації залишено без руху, надано п'ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

Підставами для залишення адміністративного позову без руху слугували встановлені судом недоліки позовних матеріалів, а саме ч.2, ч.3 ст.106 КАС України, оскільки до позову не було додано документу про сплату судового збору, копій адміністративного позову для відповідача, доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Залишення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору було обумовлено відсутністю будь-якого обґрунтування позивачем цього клопотання належними та допустимими доказами.

Не погодившись з вказаними ухвалами суду, позивачем подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 задоволена, зазначені ухвали скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому суд апеляційної інстанції виходив із того, що у випадку відсутності у особи можливості сплатити судовий збір через відсутність у неї фінансової можливості та у зв'язку з важким матеріальним становищем, звільнення від сплати судового збору є не правом суду, а обов'язком - захистити право особи на судовий захист на виконання вимог Конституції України.

Також апеляційним судом зазначено, що суд першої інстанції зобов'язаний був врахувати норми процесуального (ч.1 ст.88 КАС України) та матеріального права (ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод) та надати апелянту реальну можливість скористатись його правами на справедливий судовий захист.

Крім того, апеляційний суд критично поставився до посилання суду першої інстанції на те, для усунення недоліків позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважаючи, що це суперечить ч.1 ст. 2, ч. 4 ст. 11, ч.2 ст. 71 КАС України.

Разом з тим, апеляційний суд вважав правильними висновки суду про те, що в порушення ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви не додано її копію та копії всіх документів, що приєднуються до неї для відповідача, - що є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без руху. Втім, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвали суду першої інстанції прийняті з порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про прийняття позовної зави до розгляду, а відтак дані ухвали підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В той же час, з огляду на матеріали справи, довідку УПФУ в Приморському районі м. Одеси про отримання позивачем пенсії в розмірі 1727,10 грн. ОСОБА_1 надала лише до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою на ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2017. При первинному зверненні до клопотання не було додано жодного доказу, а тому суд був позбавлений можливості надати оцінку майновому стану позивача. При цьому вказану довідку позивач не позбавлена була права надати до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали від 27.02.2017 про залишення її позову без руху з відповідним клопотанням про звільнення її від сплати судового збору, відстрочення чи розстрочення його сплати.

Крім того, судом апеляційної інстанції не враховано (хоча й висловлено згоду щодо наявності недоліку), що до позовної заяви не були додані її копію та копії всіх документів, що приєднуються до неї для відповідача, - що є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без руху.

Статтею 27 КАС України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться, у тому числі за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Відповідно до вимог ст. 30 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статті 27 КАС України, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Самовідвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв'язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Аналогічна теза міститься в п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23), який передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Вищеозначені факти обумовлюють необхідність головуючим суддею усунути ймовірну недовіру до суду, забезпечивши в очах розумного спостерігача впевненість у відсутності невідповідного упередження або впливу на суд.

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлення суддею Завальнюком І.В. однозначних недоліків адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від розповсюдження інформації, які в силу КАС України безумовно перешкоджають вирішити питання про відкриття провадження по справі, головуючий суддя Завальнюк І.В. вважає необхідним, в силу ст.30 КАС України, заявити собі самовідвід по справі № 815/1136/17.

Відповідно до ч.1 ст.32 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) комусь із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 106, 27, 30, 31, 158, 160, 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заявити та задовольнити самовідвід головуючого судді Завальнюка І.В. по справі № 815/1136/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від розповсюдження інформації.

Адміністративну справу № 815/1136/17 передати до відділу документального забезпечення та аналітичної роботи для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк