Справа № 814/2854/16
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/2854/16

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2017 р. Справа № 814/2854/16

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Туристична база "Південний Буг",

до

Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції,

про

визнання протиправними дії,

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Туристична база "Південний Буг" до Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про визнання протиправними дії стосовно винесення постанов у виконавчому провадженні № 52930394 скасувати їх та закінчити виконавче провадження.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 23 грудня 2016 року ТОВ "Туристична база "Південний Буг" дізналося про постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2016 ВП № 52930394, якою відкрито виконавче провадження на підставі постанови ДАБІ у Миколаївській області № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 про стягнення з ТОВ "Туристична база "Південний Буг" штрафу на користь держави у розмірі 14 500 грн. Водночас, за твердженням позивача, постанова ДАБІ у Миколаївській області № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 року на дату прийняття оскаржуваної постанови не набрала законної сили, тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2016 року № 52930394 підлягає скасуванню.

Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв чи клопотань до суду не надходило, позов не заперечив.

У разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неприбуття у судове засідання представника відповідача, та керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ДАБІ у Миколаївській області 18.11.2016 року подано до Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції постанову № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 року для примусового виконання.

21.11.2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52930394 з примусового виконання постанови № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 року.

Позивач, не погоджуючись із прийняттям зазначеної постанови, звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, а саме зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк предявлення рішення до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2016 року ДАБІ у Миколаївській області прийнято постанову № 73/1014/5203-16 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у резолютивній частині якої зазначено, що позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штрафу у сумі 14 500 грн. Також зазначено, що постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути осаржена до суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Суд звертає увагу на те, що матеріали адміністративної справи містять копію постанови ДАБІ у Миколаївській області № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016, яка подана ДАБІ у Миколаївській області до відповідача для примусового виконання. Так, у постанові ДАБІ у Миколаївській області № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 вказано дату набрання законної сили виконавчим документом, а саме: 11.09.2016 року.

Аналізуючи обставини справи та постанову ДАБІ у Миколаївській області № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 року, суд дійшов висновку, що зазначена постанова містила обов'язкові реквізити, визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII, тому у відповідача були відсутні підстави для повернення стягувачу виконавчого документа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52930394 на підставі виконавчого документа, який відповідав вимогам, встановленим статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи позивача щодо набрання/ненабрання чинності постановою ДАБІ у Миколаївській області № 73/1014/5203-16 від 26.08.2016 року на дату звернення до відповідача не розглядаються судом, оскільки предметом позову у цій адміністративній справі є відповідне рішення Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, а не дії та/або рішення ДАБІ у Миколаївській області.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, при цьому, матеріалами у справі підтверджується, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко