Справа № 442/6555/16-а,2-а/442/234/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/732/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Чагарі» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чагарі» до Дрогобицької міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чагарі» звернулось в суд з позовом до Дрогобицької міської ради , третіх осіб на стороні відповідача, як не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради від 18 серпня 2016 року № 348 « Про включення в перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають продажу у власність» .

Зазначають, що оскаржуване рішення прийняте Дрогобицькою міською радою не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно та нерозсудливо.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року провадження у справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач оскаржив ухвалу суду. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що передаючи оскаржуваним рішенням у власність третім особам земельні ділянки, Дрогобицька міська рада діяла як рівноправний суб'єкт земельних відносин є помилковими, оскільки фізичні та юридичні особи, які звертаються до відповідної Ради із заявою про отримання у власність чи користування земельної ділянки, вступають із радою у правовідносини управлінського підпорядкування, у яких відповідні органи місцевого самоврядування наділені владними управлінськими функціями , а фізичні та юридичні особи зобов'язані виконувати їх приписи та вказівки. Наголошує апелянт, що предметом позову у даній справі є публічно-правова вимога, тому спір з суб'єктом владних повноважень з приводу оскарження рішення ради є публічно-правовим і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалив провести розгляд апеляційної скарги на підставі ст.ст.41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини, тому у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами. Оскільки предметом спору у даній справі є рішення Дрогобицької міської ради про включення в перелік земельних ділянок, які підлягають продажу у власність (тобто ненормативний акт, який вичерпав свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, що виключає розгляд спору в порядку адміністративного судочинства.

З висновками суду першої інстанції про те, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства погоджується колегія суддів апеляційної інстанції і зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України). Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

З вищенаведеного можна зробити висновок, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виник спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14.

Як встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, предметом оскарження у даній справі є рішення Дрогобицької міської ради, яким визначений перелік земельних ділянок, які підлягають продажу у власність, із зазначенням їх місця розташування, кадастрового номеру, площі та осіб, продажу котрим у власність вони підлягають - третім особам у справі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Апеляційним судом із витребуваних на запит суду матеріалів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, встановлено, що оскаржуване рішення є реалізованим, оскільки із особами, зазначеними в оскаржуваному рішенні, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, на підставі цього рішення укладені договори купівлі -продажу земельної ділянки. Також ці особи внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно як власники відповідних земельних ділянок , зазначених в оскаржуваному рішенні Дрогобицької міської ради.

Таким чином, встановлено, що рішення Дрогобицької міської ради від 18 серпня 2016 року № 348 « Про включення в перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають продажу у власність» є реалізованим і після реалізації вичерпало свою дію фактом його виконання. У зв'язку з прийняттям цього рішення виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією фізичними особами - третіми особами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі,укладення договору купівлі-продажу землі, тобто відносини, що регулюються цивільним законодавством.

Отже, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта надання права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій і позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянутий за правилами КАС України.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта з покликанням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 19.01.2016 року про те, що у розглядуваних у даній справі правовідносинах відповідачем здійснювались владні управлінські функції і зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є рішення органу місцевого самоврядування, яким встановлений перелік конкретних земельних ділянок,які підлягають продажу конкретним фізичним особам, а не рішення ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Оскаржуване рішення було підставою для укладення договорів купівлі-продажу, а отже, встановлювало волевиявлення однієї із сторін договору купівлі-продажу ( Дрогобицької міської ради ) на передачу права власності на земельну ділянку як уповноваженого власника земельної ділянки. Такий спір є спором про право власності, а тому відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідно до статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів , правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів.

Так, відповідно до ст.171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких він застосований, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, оскаржити такий акт інші особи не можуть. Зі змісту регулювання, яке міститься в КАС, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Позивач оспорює рішення міської ради про продаж земельної ділянки не ТзОВ «Чагарі», а іншим особам. При цьому, позивачем не зазначено, яке його право порушене оскаржуваним рішенням і яким чином. Отже, у позивача відсутнє будь-яке право чи обов'язок у зв'язку з оскаржуваним рішенням .

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160,195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Чагарі» залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2016 р. про закриття провадження у справі № 442/6555/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

Р.Б. Хобор

Ухвала складена в повному обсяг 19.06.2017 року