Справа № 336/1448/17 (2-а/337/154/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2017 року справа № 336/1448/17 (2-а/337/154/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2017 року за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просила:

- визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст..26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки;

- зобовязати пенсійний орган призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки) та провести відповідні виплати з 16.02.2017 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2017 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії пенсійного органу щодо відмови в призначенні Позивачу пенсії за віком на підставі ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 16.02.2017 року. Зобовязано пенсійний орган здійснити нарахування та виплату пенсії за віком Позивачу на підставі ст.26, ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 16.02.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу по Україні за останні три календарні роки (2014-2016), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з 16.02.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь Позивача судовий збір у розмірі 640.00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500.00 грн.

Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст.55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

16.02.2017 року Позивач звернулась до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 27.02.2017 року №118/Є-1 в задоволенні заяви Позивача було відмовлено.

Вказана відмова була обґрунтована тим, що на Позивач має право перейти на пенсію за віком, але при переведенні на інший вид пенсії буде враховуватись заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме за 2007 рік. Отже, перевод на пенсію за віком недоцільний.

Не погодившись з вказаними висновками суду першої інстанції, Позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушений прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачу була призначена пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком вона звернулась вперше.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за цим Законом, на інший, при якому показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким яким він був на час призначення пенсії.

Як свідчать встановлені обставини справи, 16.10.2002 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

В свою чергу, 16.02.2017 року Позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

При цьому, на переконання пенсійного органу, Позивач має право на переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення пенсії за віком вперше, що зумовлює необхідність застосування приписів ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та застосування показника заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме за 2007 рік.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що положення ст..55 Закон України Про пенсійне забезпечення передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком Позивач звернулась вперше.

Вказана позиція також кореспондується з правовою позицією Верховного суду України, визначеній в постанові від 29.11.2016 року.

Отже, в даному випадку призначення пенсії за віком Позивачу здійснюється вперше, у звязку з чим при здійсненні розрахунку розміру її пенсії мають бути застосовані приписи ст..40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Що стосується обґрунтованості стягнення з пенсійного органу витрат на правову допомогу у розмірі 1500.00 грн., то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з розрахунку витрат на правову допомогу, наданих згідно договору №72/ш від 10.02.2017 року, адвокатом ОСОБА_3 було надано правову допомогу на загальну суму 1500.00 грн., які включали: консультація і розяснення з питання призначення пенсії за віком (кількість витраченого часу 0.5 год); складання заяви про призначення пенсії за віком (кількість витраченого часу 1 год); складення адміністративного позову (кількість витраченого часу 2 год.).

Між тим, приписами ст. 1 Закону України в Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах визначено, що підставою для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу у адміністративних справах є документальне підтвердження участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто, визначенні в розрахунку проведенні роботи з надання правової допомоги не підпадають під перелік робіт, визначених законом.

Отже, оскільки позивачем не було надано до суду документальних підтверджень здійснення витрат на правову допомогу, пов'язаних із участю особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням або ж під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, то підстави для їх стягнення з Відповідача відсутні.

Таким чином, виходячи з зазначеного, суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновками суду першої інстанції.

Також, Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя було подано клопотання про заміну відповідача у справі з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя його правонаступником Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, яке виходячи з положень ст.55 КАС України, підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2017 року була прийнята з порушенням норм процесуального права, що свідчить про необхідність її часткового скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 197, ст. 198, ст. 202 ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2017 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя витрат на правову допомогу у розмірі 1500.00 грн. та в цій частині позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через пять днів після направлення її копій сторонам та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко