Справа № 816/514/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/514/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

07.04.2017 ОСОБА_2, ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивачі) звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлею за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44, орієнтовною площею 0,4350 га із земель державної власності за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області;

зобов'язання надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлею за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44, орієнтовною площею 0,4350 га із земель державної власності за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є співвласниками нежитлової будівлі, площею 137,4 м2 , за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44 і з метою реалізації свого права власності на неї звернулися до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 0,4350 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, за результатами розгляду якого їм відмовлено у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, з огляду на те, що земельна ділянка відноситься до земель колективної власності та Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не має повноважень щодо розпорядження ними.

Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, надавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю представника прибути в засідання (а.с.75). Суд в задоволенні клопотання відмовив керуючись статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства, згідно якої адміністративна справа має бути розглянути і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі та враховуючи те, що участь одного представника головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в іншому судовому засіданні не є поважною причиною для неявки та, відповідно, відкладення розгляду справи. Враховуючи те, що під час розгляду справи представник відповідача надав пояснення (в судовому засіданні 24.05.2017), заперечення та відповідні докази в їх обґрунтування, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявних доказів на підставі частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

В своїх поясненнях та наданих до суду письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.46-48) з огляду на те, що відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю І-ПЛ №000007 від 15.12.1995, спірна земельна ділянка включена до земель, переданих у колективну власність, а відтак у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відсутні повноваження на розпорядження вказаними землями.

Заслухавши пояснення представника позивачів та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками нежитлової будівлі, площею 137,4м2 , за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44, в рівних частках - 1/2 будівлі, на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстраційним номером 2151 (а.с.17-18), та договору купівлі - продажу від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстраційним номером 2148 (а.с.13-14).

08.04.2016, 09.09.2016 та 18.10.2016 позивачі зверталися до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.01.13), орієнтовною площею 0,4350 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.50-53,55). До заяв позивачі додали графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту, ідентифікаційного коду та витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Листами від 30.05.2016 №31-16-7777.3-4108/2-16 (а.с.54), від 21.11.2016 №9994/6-16 (а.с.49), від 10.10.2016 №8374/6-16 (а.с.56) відповідач надав відповіді щодо розгляду клопотань ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 08.04.2016, від 09.09.2016 та від 18.10.2016.

У вищезазначених листах відповідач зазначив, що земельна ділянка, на яку претендують позивачі відноситься до земель колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю серії І-ПЛ № 000007 від 15.12.1995. Також відповідач зазначив, що Головне управління не розпоряджається землями колективної власності.

Позивачі не погодилися із відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що викладена у формі листа від 21.11.2016 №9994/6-16 та оскаржили її до суду.

У відповідності до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної передачі, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 статті 120 Земельною кодексу визначено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка належить до колективної власності на підставі Державного акта на право колективної власності на землю І - ПЛ № 000007 від 15.12.1995 (а.с. 57 - 60), внаслідок чого в управління немає повноважень щодо розпорядження нею, суперечить положенням частини третьої статті 78 Земельного кодексу України, згідно якої земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності та частині першій статті 84 Земельного кодексу України, згідно якої у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Крім того, сам факт належності спірної земельної ділянки до земель колективної власності спростовується матеріалами справи.

Так, згідно листа Відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області від 05.05.2016 № 22-28-99.10-578/2-16, адресованого відповідачу, відповідно до матеріалів по Перерозподілу земель між землеволодільцями та землекористувачами радгоспу ім. Шевченка Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, розробленого Полтавським філіалом інституту землеустрою у 1991 році, земельна ділянка площею 0,4350 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області не відноситься до земель колективної власності (а.с.12).

Згідно довідки державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями форми 6-зем від 01.03.2017 №0-28-0.2-165/17-17, яка видана Міськрайонним управлінням у Полтавському районі та м. Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на запит ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 01.01.2016 за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області маються землі запасу не надані у власність, у тому числі під господарськими будівлями та дворами, які передбачаються до відведення площею 0,4350 га (а.с.9).

Крім того, представником позивачів надано копію розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 491 від 13.04.2010 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_7 (попередньому власнику придбаного позивачами нерухомого майна) (а.с. 10), висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 010214 від 07.04.2011, в пункті 7 якого зазначено, що земельна ділянка не надана у власність та користування (землі запасу) (а.с. 77 - 78), а також лист відділу Держземагенства у Полтавському районі № 01-21/29 щодо віднесення спірної земельної ділянки до земель запасу (господарські двори) (а.с. 80).

Отже вищевказані докази свідчать, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель колективної власності. Доказів належності її до земель приватної чи комунальної власності суду також не надано, а відтак слід дійти висновку про належність її саме до земель державної власності.

Згідно частини другої статті 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Вичерпний перелік земель, які не можуть передаватися у приватну власність визначено частиною 4 цієї статті і спірна земельна ділянки до таких земель не належить.

При цьому, повноваження щодо розпорядження землями державної власності відповідачу надано частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України, якою передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області має повноваження для прийняття рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного суду України від 21 грудня 2016 року у справі за позовом прокурора Чернігівського району до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області.

Окрім того, як вбачається з оскарженого листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.11.2016 № 9994/6-16 в ньому не зазначено підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Відсутність законодавчо врегульованого механізму припинення колективної власності на земельну ділянку, на яку відповідач посилається в своїх запереченнях (а.с. 47) не може бути перешкодою для реалізації позивачами свого права власності, гарантованого статтями 377 Цивільного кодексу України та 120 Земельного кодексу України.

За таких обставин рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.01.13), орієнтовною площею 0,4350 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивачі просять суд визнати протиправними дії щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, проте фактично вони не погоджуються з рішенням відповідача, викладеним в оскарженому листі.

За таких обставин суд, керуючись частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного та ефективного захисту прав позивачів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.01.13), орієнтовною площею 0,4350 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, викладене в листі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.11.2016 № 9994/6-16.

Стосовно вимог позивача щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру Полтавської області надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлею за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44, орієнтовною площею 0,4350 га із земель державної власності за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, суд зазначає наступне.

ОСОБА_6 Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Водночас суд зауважує, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Так, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. А завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Оскільки відповідач не виконав приписи закону щодо перевірки заяви позивача на відповідність вимогам Земельного кодексу України, суд, виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу влади.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у вищезазначеній частині.

Разом з тим, зважаючи на суть порушених прав позивача, зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.01.13), орієнтовною площею 0,4350 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду є належним способом захисту порушених прав позивачів.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При цьому в силу положень частини першої згаданої статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлею за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44, орієнтовною площею 0,4350 га із земель державної власності за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлею за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Щербані, вул. Центральна, 44, орієнтовною площею 0,4350 га із земель державної власності за межами населених пунктів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 19 червня 2017 року.

Суддя К.І. Клочко