Справа № 2-а-2703/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ № 2-а-2703/2010

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П.

при секретарі Прокофєвій О.О

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної автомобільної інспекції дорожньо - патрульної служби Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління державної автомобільної інспекції дорожньо - патрульної служби Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ВХ № 035667 від 19 липня 2010 року, посилаючись на те, що вищевказаною постановою його визнано винним за порушення вимог ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., за те, що він 19 липня 2010 року о 18 годині 40 хвилин керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті, що вважає неправомірним, оскільки така зупинка була спричинена технічною поломкою автомобіля, тому що вийшла з ладу гальмівна система, і для запобігання аварійної ситуації на дорозі була включена аварійна світлова сигналізація.

Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративне правопорушення серії ВХ № 035667 від 19 липня2010 року позивача визнано винним вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 260 грн. за те, що він 19 липня 2010 року о 18 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху України.

Дані обставини зафіксовані і в протоколі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 060849 від 19 липня 2010 року.

Позивач та свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердили, що причиною зупинки автомобіля на перехресті була технічна несправність гальмівної системи та були вжиті заходи забезпечення безпеки руху.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачене покарання у виді штрафу у розмірі від пятнадцяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не доведено склад адміністративного правопорушення, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, ч. 1 ст. 122, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВХ № 035667 від 19

липня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження по справі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя