Справа № 751/2146/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/2146/17 Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає протиправною постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, оскільки для цього відсутні законодавчо визначені підстави.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

30.03.2017 року Новозаводським районним судом м. Чернігова виданий виконавчий лист по справі № 751/10225/16-а, яким визначено зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду здійснити ОСОБА_2 з 01.10.2016 року перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії), у розмірі 82% суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючої посадової особи - начальника управління в Головному управлінні статистики у Чернігівській області, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на підставі довідки про заробітну плату від 16.09.2016 року № 01-08/197, яка видана Головним управлінням статистики у Чернігівській області, з урахуванням раніше здійснених виплат (а.с. 5-6).

15.03.2017 року Чернігівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України було винесено розпорядження 178824 про перерахунок пенсії ОСОБА_2 (а.с. 7).

На підставі вищевказаного виконавчого листа 30.03.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Данілевським О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53673780; боржнику надано строк, протягом 10 робочих днів, для добровільного виконання рішення суду, та стягнуто виконавчий збір у розмірі 12800,00 гривень (а.с. 5-6).

Листом № 11004/06 від 12.04.2017 року Чернігівське об'єднане управління ПФУ повідомило Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, про виконання судового рішення (а.с. 10).

З довідки Чернігівського об'єднаного управління ПФУ № 1489 від 13.04.2017 року та протоколу від 17.03.2017 року вбачається, що різниця в сумі становить 7048,32 грн. та буде виплачена ОСОБА_2 14 квітня 2017 року (а.с. 8, 11).

Не погоджуючись з постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні даного адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом першої інстанції було встановлено, що державним виконавцем відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" в постанові про відкриття виконавчого провадження прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі, визначеному ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому колегія суддів зауважує про безпідставність твердження позивача про повне виконання ним судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та наявність підстав для застосування положень ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи доказів пенсійний орган був зобов'язаний судом здійснити перерахунок та виплату пенсії, однак перерахунок боржником було проведено 15 березня 2017 року, а виплата пенсії була проведена в квітні 2017 року.

Отже, станом на час прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору 30 березня 2017 року судове рішення фактично виконано в повному обсязі не було.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій державного виконавця в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Щодо наявності обгрунтованості доводів даного адміністративного позову в частині зобов'язання відповідача закінчити виконавче провадження колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегією суддів встановлено відсутність в матеріалах справи належних доказів здійснення позивачем фактичного виконання в повному обсязі судового рішення, а саме: перерахунку та виплати пенсії.

При цьому в матеріалах справи міститься повідомлення пенсійного органу, за змістом якого останній повідомляє відповідача про виконання в добровільному порядку судового рішення, в якості доказу здійснення цих дій надає розпорядження про проведення перерахунку пенсії (а.с. 7).

Докази того, що пенсійним органом було надано державному виконавцю докази здійснення відповідної виплати пенсії на користь стягувача, в матеріалах справи відсутні та судом не встановлені.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо не вчинення дій по закінченню виконавчого провадження, оскільки докази надання державному виконавцю даних про повне виконання постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова по справі № 751/10225/16а, зокрема, в частині зобов'язання здійснити виплату пенсії ОСОБА_2, що є підставою для закриття виконавчого провадження, відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача, якими він обгрунтовує подану апеляційну скаргу, щодо того, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження"), оскільки в даному виконавчому провадженні предметом стягнення не є пенсія як періодичний платіж в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а разове стягнення за судовим рішенням неправомірно невиплаченої її частини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 22.06.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.