Справа № 125/595/17
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2017 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Хитрука В.М.,

за участю секретаря Гоменюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області адміністративну справу за позовом Приватної агрофірми «Вікторія» до Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, СТОВ «Подільська Зоря», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ТОВ «Агрофірма Шаргород», про визнання протиправним та скасування рішення сесії, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду представник позивача Приватної агрофірми «Вікторія» вказав, що згідно рішення позачергової 15 сесії 7 скликання Каришківської сільської ради «Про надання дозволу на укладення договору на управління спадковим майном, між Каришківською сільською радою та СТОВ «Подільська зоря» від 2 лютого 2017 року, сільська рада, з метою утримання (догляду) та збереження спадкового майна, а саме не успадкованих земельних ділянок часток (паїв) на загальну площу 62,1824 га, що знаходиться на території Каришківської сільської ради, які залишилися після смерті фізичних осіб, передала ТОВ «Подільська зоря» та доручила сільському голові Гончар О.В. укласти договір на управління спадщиною між Каришківською сільською радою та ТОВ «Подільська зоря». Позивач вважає, що рішення позачергової 15 сесії 7 скликання Каришківської сільської ради від 2 лютого 2017 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки передані земельні ділянки належать на праві приватної власності фізичним особам, частина з яких перебуває в оренді Приватної агрофірми «Вікторія» та в оренді ТОВ «Шаргород». Приватна власність є недоторканою. А тому, прийнявши оспорюване рішення, відповідач вийшов за межі своїх повноважень та порушив вимоги закону - розпорядився землями приватної власності. Таке протиправне рішення прямо порушує права ПАФ «Вікторія».

У судовому засіданні представник позивача ПАФ «Вікторія» Якименко О.О. позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у справі Каришківської сільської ради Барського району Чоловський О.М. позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснивши суду, що оскаржуване рішення сесії Каришківської сільської ради є законним. Лише у випадку визнання спадщини відумерлою, територіальна громада набуває права власності на земельну ділянку та, відповідно, права розпорядження нею в особі сільської ради. Однак, жодна з вказаних земельних ділянок не визнана судом, як відумерла спадщина. Однак, не лише у випадку визнання спадщини відумерлою, територіальна громада набуває права власності на земельну ділянку та, відповідно, права розпорядження нею в особі сільської ради. Закон не забороняє сільській раді на підставі своїх рішень укладати договори з іншими особами для забезпечення схоронності спадкового майна, а навпаки ч. 1 ст. 1285 ЦК України чітко говорить про те, що відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою. Отже, якщо поки не має спадкоємців, сільська рада в силу ч. 1 ст. 1285 ЦК України має право укладати договори на управління спадщиною, яка ще ними не прийнята. В силу частин 1,2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача ТОВ «Шаргород», ОСОБА_5 позов ПАФ «Вікторія» підтримав повністю, пояснивши суду, що рішення позачергової 15 сесії 7 скликання Каришківської сільської ради від 2 лютого 2017 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки передані земельні ділянки належать на праві приватної власності фізичним особам, частина з яких перебуває в оренді ТОВ «Шаргород». Договори є чинними.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача СТОВ «Подільська зоря» у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований, а тому підлягає до повного задоволення. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписами ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Основним законом України, що визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень, у тому числі сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл, належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону, які мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської ради.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. З сх 24 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

За змістом ст. 4 закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Згідно рішення позачергової 15 сесії 7 скликання Каришківської сільської ради «Про надання дозволу на укладення договору на управління спадковим майном, між Каришківською сільською радою та СТОВ «Подільська зоря» від 2 лютого 2017 року, сільська рада вирішила: 1. З метою утримання (догляду) та збереження спадкового майна, а саме не успадкованих земельних ділянок часток (паїв) на загальну площу 62,1824 га, що знаходиться на території Каришківської сільської ради, які залишилися після смерті фізичних осіб, відповідно до Списку №1, передати ТОВ «Подільська зоря». 2. Доручити сільському голові Гончар О.В. укласти договір на управління спадщиною між Каришківською сільською радою та ТОВ «Подільська зоря».

Предметом оспорюваного рішення є земельні ділянки (паї), загальною площею 62,1824 га, що знаходяться на території Каришківської сільської ради, які належать на праві приватної власності фізичним особам 36 громадянам, що підтверджується Актом прийому-передачі об'єкта оренди від 3 лютого 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, - ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Лише у випадку визнання спадщини відумерлою, територіальна громада набуває права власності на земельну ділянку та, відповідно, права розпорядження нею в особі сільської ради.

Так, згідно ч.3 ст. 1277 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіально громади за місцем відкриття спадщини.

Однак, жодна із вищезазначених земельних ділянок не визнана судом, як відумерла спадщина.

Оспорюване рішення також не відповідає вимогам статті 1285 ЦК України «Управління спадщиною».

Згідно ч.1 ст.1285 ЦК України якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, - п. 9.1 глави 9. «Вжиття заходів щодо охорони спадкового майна», якщо під час вжиття заходів щодо охорони спадкового майна з'ясується, що в складі спадщини є майно, що потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних та юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту на підставі заяви заінтересованої особи укладає договір на управління спадщиною з цією особою.

Заходи щодо охорони спадкового майна передбачають:

- наявність заяви про вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, яка реєструється в Книзі обліку заяв про вжиття заходів щодо охорони спадкового майна та встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

- наявність спадкової справи. Якщо спадкова справа не заведена, нотаріус реєструє заяву про вжиття заходів щодо охорони спадкового майна також і в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ, заводить спадкову справу і реєструє її у Спадковому реєстрі;

- здійснення повідомлення про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі;

- проведення опису спадкового майна за участю заінтересованих осіб (за бажанням) і не менше ніж двох свідків.

Усі вищевикладні положення чинного законодавства не дотримані, жодних дій щодо охорони спадкового майна не здійснювалося, а тому відсутні правові передумови до прийняття оспорюваного рішення щодо управління спадщиною.

Згідно ч.1 ст.1285 ЦК України у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.

Тобто управителем може бути тільки сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки, а не СТОВ «Подільська зоря».

Судом встановлено, що частина земельних ділянки, з приводу яких прийнято оспорюване рішення, знаходяться в оренді у Приватній агрофірмі «Вікторія».

Так, між ОСОБА_6 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди земельної частки (паю) 2 березня 2005 року, строк дії якого до 3 березня 2020 року;

між ОСОБА_7 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди земельної частки (паю) 2 березня 2005 року, строк дії якого до 3 березня 2020 року;

між ОСОБА_8 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди земельної частки (паю) 25 березня 2005 року, строк дії якого до 26 березня 2020 року;

між ОСОБА_9 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди землі частки (паю) 20 грудня 2010 року, строк дії якого до 20 грудня 2020 року;

між ОСОБА_10 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди землі 24 грудня 2010 року, строк дії якого до 24 грудня 2020 року;

між ОСОБА_11 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди землі 24 грудня 2010 року, строк дії якого до 24 грудня 2020 року;

між ОСОБА_12 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди землі 2 серпня 2012 року, строк дії якого до 2 серпня 2022 року;

між ОСОБА_13 та ПАФ "Вікторія" укладено договір оренди землі 10 січня 2014 року, строк дії якого до 10 січня 2034 року.

У судовому засіданні встановлено, що 15 земельних ділянок, з приводу яких прийнято оспорюване рішення, знаходяться в оренді ТОВ «Агрофірма Шаргород», яке надало суду оригінали договорів оренди земельних ділянок з їх власниками.

Незалежно від смерті деяких орендодавців землі, договори оренди не припиняють своєї дії і ПАФ «Вікторія», як орендар, має право на користування землею згідно укладених договорів.

Відповідно до ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно Листа-роз'яснення Державного комітету України із земельних ресурсів від 21 квітня 2010 року «Чи є смерть орендодавця підставою для припинення договору оренди земельної ділянки» - смерть фізичної особи - наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі.

Згідно ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За таких обставин, Каришківською сільською радою прийнято протиправне рішення, яке порушує право власності на землю окремих громадян, а також порушує діюче, на час його прийняття, право оренди ПАФ «Вікторія» та ТОВ «Шаргород».

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки відповідач є посадовою особою органу місцевого самоврядування, тому судові витрати підлягають стягненню з Каришківської сільської ради.

Документально підтверджені судові витрати складають 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 94, 159, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, ЗК України, ЦК України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України "Про оренду землі», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення позачергової 15 сесії 7 скликання Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області від 02.02.2017 року «Про надання дозволу на укладення договору на управління спадковим майном, між Каришківської сільської ради Барського району та Сільськогосподарським товарсивтом з обмеженою відповідальність «Подільська Зоря».

Стягнути з Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області на користь Приватної агрофірми «Вікторія» 1600 грн. понесених судових витрат.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Барський районний суд протягом десяти днів.

Суддя: