Справа № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2017 рокусправа № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі в м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 р. у справі № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного Фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"17" листопада 2016 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності з врахуванням вимог ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зобовязати відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію згідно до ч.4 ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком визначених відповідно до абз.1ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та врахувати всі відповідні надбавки, підвищення, збільшення, як інваліду війни ІІ групи з жовтня 2016 року; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1 200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови Управління у призначенні пенсії, оскільки таки дії суперечать чинному законодавству.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 р. у справі № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16) адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задоволено.

Судом на підставі дослідження встановлених по справі обставинах, а також з врахуванням приписів чинного законодавства, здійснено висновок про те, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності у вимагаємому розмірі та з врахуванням необхідних надбавок. Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі в м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 р. у справі № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд взагалі не дослідив обставини по справі, не вірно визначивши правовий статус позивача, а також не встановивши коло правових норм що діють на теперішній час та регулюють дані правовідносини.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя з 03.03.2010 року та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

24.10.2016 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до ст..29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 3 390 грн. та з врахуванням всіх надбавок , підвищень чи збільшень, передбачених для інвалідів.

Листом від 07.11.2016 року №245/П-9 Управлінням Пенсійного фонду Укрпаїни в Комунарському районі м. Запоріжжя, відмолено у призначенні за відсутністю правових підстав.

Вважаючи такий лист УПФУ протиправним, позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи свої вимоги наявністю права на призначення пенсії у розмірах, які визначені ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 6 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Право вільного вибору одного з видів пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) особи, яка має одночасно право на різні види пенсійних виплат, визначено і у статті 10 Закону № 1058-ІV.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

У ст. 2 Закону України №1788-ХІІ передбачено одним із видів пенсії - пенсії по інвалідності.

У ст. 9 Закону України № 1058-IV передбачено одним із видів пенсій - пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі, не пов'язаного з роботою, інвалідність з дитинства).

Таким чином, законодавством у сфері пенсійного забезпечення визначено як право вибору особи на отримання одного з видів пенсії, так і порядок переведення з одного виду пенсії на інший.

Як зазначено вище, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, у спірному випадку позивачем не ставилось питання про переведення його на інший вид пенсії, такої заяви до органів ПФУ позивачем подано не було. Як вбачається з заявленого позову та матеріалів справи позивач фактично просить змінити розмір його пенсії з урахуванням положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме призначити пенсію у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Закону № 1788-XII мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обв'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам І та ІІ груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону.

За положенням абзацу першого пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативні-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У статті 29 Закону № 1788-XII не визначено поняття «мінімальний розмір пенсії за віком», тому слід звертатися до інших статей, але цього ж Закону, в яких буде міститися тлумачення зазначеного вище поняття.

Враховуючи те, що в цій статті не визначено поняття «мінімальний розмір пенсії за віком», то посилатися слід на статтю 19 Закону № 1788-XII, в якій, зокрема, зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Поняття «мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету», наведене у Законі № 1788-XII, суперечить поняттю «мінімальний розмір пенсії за віком», визначеному Законом № 1058-IV.

Отже, такий механізм розрахунку призначеної пенсії, як: у розмірах, які визначено ст..29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, чинним законодавством не передбачений.

Таким чином, оскільки позивач у поданій до УПФУ заяві не висловлював бажання перейти на інший вид пенсії, а фактично просить змінити порядок нарахування пенсії, який не передбачений чинним законодавством, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі в м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 р. у справі № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16) - задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 р. у справі № 333/6379/16-а(2-а/333/291/16) скасувати та прийняти нову постанову про відомву в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко