Справа № 750/3563/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3563/17
Провадження № 2-а/750/632/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

із секретарем Юрченко І. В. ,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

третя особа Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України,

в с т а н о в и в :

06.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію у зв'язку з втратою годувальника та призначенні мені пенсії померлого годувальника - ОСОБА_5.

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести позивача з моменту її звернення до органів Пенсійного фонду України, з 25.02.2015 року, на інший вид пенсії - у зв'язку з втратою годувальника, здійснивши розрахунок її пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі не нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у зв'язку із переходом на інший вид пенсії у зв'язку із втратою годувальника чоловіка позивача ОСОБА_5, з моменту її звернення до органів Пенсійного фонду України, з 25.02.2015 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки позивач перебувала на утриманні померлого ОСОБА_5 то вона вважає, що після його смерті здобула право пенсію у звязку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (до квітня 2016 року - управлінні Пенсійного фонду України у Куликівському районі Чернігівської області) і отримує пенсію за віком, яка призначена їй довічно з 24 червня 2010 року з урахуванням положень ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки вона є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Чоловік позивача ОСОБА_5 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області і отримував пенсію за вислугу років, яка була призначена йому довічно на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби». 16 квітня 2014 року ОСОБА_5 помер (а.с. 7).

25 лютого 2015 року позивач зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Куликівському районі Чернігівської області із заявою про переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

04.01.2017 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою в якій просила перевести її на пенсію у звязку із втратою годувальника (а.с. 10).

13.01.2017 року за № 96/02/Г-12 позивач отримала відповідь на свою заяву від 04.01.2017 року в якій відповідач відмовив позивачу у переведенні її на пенсіє по втраті годувальника у звязку із недосягненням позивачем ОСОБА_4 пенсійного віку, як того вимагає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 11).

Спірні правовідносини регулюються спеціальним нормативним актом - Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким визначені умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Частиною 3 статті 75 Сімейного кодексу України передбачено, що непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

До непрацездатних членів сім'ї в розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» належать: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або є інвалідами; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб, військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є інвалідами. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім'ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію мають жінки, які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року, після досягнення ними 60 років.

Таким чином, оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії у звязку із втратою годувальника позивач не досягла віку 60 років, не являється непрацездатною, а також з огляду на відсутність інших обставин, які б давали ОСОБА_4І право на отримання пенсії по втраті годувальника після смерті ОСОБА_5 у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 3,11, 69, 94, 158 163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Литвиненко