Справа № 320/259/17-а(2-а/320/69/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
06 червня 2017 рокусправа № 320/259/17-а(2-а/320/69/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю
суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.
за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.
за участю представників:
позивача: - Голованова Ю.А. дов від 17.11.2016
відповідача: - не з`явився
третьої особи: - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року
у справі № 320/259/17-а
до Міністерства оборони України
третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною відмову Міністерства оборони України щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби. Зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби, у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пп.2 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, в редакції від 22.10.2009, у розмірі 48-місячного грошового забезпечення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як особа, що отримала травму при виконанні обов`язків військової служби в Демократичній Республіці Афганістан із встановленням 3 групи інвалідності з 06.04.2011, набув право відповідно до Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008 на одноразову грошову допомогу, проте комісією Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, протиправно відмовлено в призначенні такої допомоги.
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.02.2017 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пп.2 п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008, № 499, в редакції від 22 жовтня 2009 року.
Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки інвалідність позивача настала в результаті поранення і захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, то на момент його звернення з відповідною заявою до відповідача ОСОБА_1 мав право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Порушення судом норм процесуального права полягає в тому, що справу розглянуто суддею одноособово, а не колегіально, що суперечить ч.ч.1, 2 ст.24 КАС України. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст. 99 КАС України.
Представники відповідача, третьої особи в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 в період з 18.08.1972 по 18.09.1989 проходив військову службу у Збройних силах СРСР, про що внесені відповідні відомості в його трудову книжку та військовий квиток (а.с.12, 13).
Відповідно до виданого 04.11.2015 (повторно) посвідчення серія НОМЕР_1 позивач є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.11).
Згідно довідки, виданої Мелітопольсько-Веселівського об`єднаного військового комісаріату Запорізької області від 05.11.2010 № СЗ/3503, позивач проходив військову службу у в/ч п.п. НОМЕР_2 на території Афганістану в період з 03.07.1984 по 12.10.1985, де в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року велись бойові дії (а.с.14).
За висновком Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол № 1051 від 01.11.2010 а.с.16) отримані ОСОБА_1 поранення, контузія та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.
Відповідно до виписки із акта огляду МСЕК серії АД №140657 позивачу 06.04.2011 первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.17).
При повторному огляді 16.04.2013 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності безстроково внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, до підтверджено Довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №481103 (а.с.18).
25.04.2015 позивач звернувся до уповноваженого органу Міністерства оборони - ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, де велись бойові дії (а.с.19).
Подані позивачем документи розглянуті Комісією Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, і прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги (протокол комісії від 08.07.2016 №53, затверджений Міністром оборони України 11.07.2016 - а.с.20).
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправну відмову Міністерства оборони України в призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги.
Спірні правовідносин врегульовані, зокрема, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991.
Згідно ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Такий же порядок залишився і на час звернення позивача з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги 25.04.2015.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (в редакції на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності з 06.04.2011) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з аналізу наведеної норми, суд першої інстанції вірно встановив, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу настання інвалідності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 вказаного Закону дія цього Закону поширюється і на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Отже, хоча вказаний Закон і набрав чинності після звільнення позивача з військової служби, під час проходження якої останній зазнав поранення, що стало наслідком встановлення інвалідності, але його дія поширюється на спірні правовідносини.
За приписами ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Суд першої інстанції, встановивши, що захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та прийнявши до уваги факт встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з 06.04.2011, обґрунтовано вказав на наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців».
Оскільки, порядок призначення та виплати такої грошової допомоги, на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності, був врегульований постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що грошова допомога позивачу повинна бути виплачена у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.
Пунктом 2 цієї постанови Кабінету Міністрів України установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Так, відповідно до пп.2 п.2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (в редакції на час встановлення позивачу 3 групи інвалідності), одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
Правильність висновків суду першої інстанції підтверджується і постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», яка набрала чинності з 01.01.2014.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
При цьому відповідно до п.3 затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, а саме: вимог ч.1 ст.24 КАС України, оскільки справу розглянуто не колегіальним складом суду, а суддею одноособово, апеляційний суд вважає необґрунтованим з тих підстав, що ч.1 ст.24 КАС України визначено порядок здійснення адміністративного судочинства в окружному адміністративному суді, а у спірному випадку справу розглянуто місцевим загальним судом як адміністративним з дотриманням правил предметної підсудності, визначених п.4 ч.1 ст.18 КАС України.
Також апеляційний суд вважає помилковим твердження відповідача про звернення позивача до суду з пропуском строку, встановленого ч.5 ст.99 КАС України. Наведена норма встановлює місячний строк для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, проте в даному випадку предметом спору є дії відповідача - суб`єкта владних повноважень з приводу відмови в призначенні та виплати одноразової грошової допомоги, тому строк звернення до суду має визначатися за правилами ч.2 ст.99 КАС України, і в даному випадку цей строк не пропущений.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.
Передбачені статтею 202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року у справі № 320/259/17-а залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко