Справа № 428/5505/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5505/17
Провадження №2-а/428/267/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Шестакова Р.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Головньова Артема Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР №662524 від 10.05.2017 року, закриття провадження по справі та стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до інспектора взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Головньова Артема Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР №662524 від 10.05.2017 року, закриття провадження по справі та стягнення шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.05.2017 року відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1, нібито не виконав вимоги знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса», здійснив зупинку ближче ніж 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а саме на відстані 9,6 м, чим порушив п. 15.9.е ПДР України. Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, тому звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на надані суду письмові заперечення у яких зазначено, що оскаржувана постанова є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозаписи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2017 року інспектором взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Головньовим Артемом Сергійовичем м. Сєвєродонецьку по пр-ту Хіміків, 21, було винесено постанову серії АР № 662524 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255 грн. Винесення вказаної постанови обґрунтовано тим, що 10.05.2017 року о 14-35 год. в м. Сєвєродонецьку по пр-ту Хіміків, 21 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу знаку 5.43.1 (пункт зупинки тролейбуса), та здійснив зупинку ближче ніж 30 м від посадових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а саме на відстані 9,6 м, чим порушив п.п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд звертає увагу позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, а тому посилання позивача на порушення порядку складання постанови у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту «е» пункту 15.9 розділу 15 «Зупинка і стоянка» Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно розділу 33 ПДР України дорожній знак 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» позначає початок посадкового майданчика тролейбуса.

Порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом № DSJX300037_BB0037.

Посилання позивача на те, що дорожній знак 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» знаходився від його автомобіля на відстані 30-35 м спростовується вказаним відеозаписом правопорушення.

Зі змісту відеозапису № DSJX300037_BB0037 з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що позивач підтверджував факт зупинки, зазначивши, що зупинився на хвилинку, чим порушив ПДР України. Відповідач був присутній на місці складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху АР № 662524 від 10.05.2017 року, крім того, інспектором Борецьким М.М., який є напарником відповідача, позивачу роз'яснено його права передбачені ст.ст. 10,63 Конституції України, ст. 268,307-309 КУпАП. При цьому, суд зауважує на тому, що позивач не виявив бажання скористатися своїм правом на залучення до розгляду справи адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги та не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи. Також, з відтвореної відеофіксації вбачається, що відповідач пропонував позивачу отримати копію постанови та здійснити запис про її отримання, проте позивач відмовився від отримання її копії.

Крім того, позивач у судовому засіданні посилався на те, що від здійснив вимушену зупинку через те, що у його машині знаходилася дитина, яка почала бешкетувати, у зв'язку з чим позивач прийняв рішення про необхідність вимушеної зупинки.

Проте, суд звертає увагу на те, що згідно п. 1.10 ПДР України вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

У відповідності до п. 9.9 «а» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Пунктом 9.10 «б» ПДР України передбачено, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

З огляду на викладене вбачається, що якихось ознак вимушеної зупинки позивача виявлено не було.

Разом з тим, Наказом Мінрегіонрозвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 № 54, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2012 року за №365/20678 затверджено «Технічні правила ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів», згідно пункту 1.3 яких дорожні знаки - вироби, малюнки і написи, що призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на вулицях та дорогах.

Розміри, форма та розміщення дорожніх знаків повинні відповідати положенням постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» та ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Водночас, у п.8.2.1 Правил дорожнього руху визначено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому, дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Також, дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Таким чином, наведені норми свідчать, що існують певні вимоги для розміщення дорожніх знаків.

Змістом відеозаписів та фотографій спростовується посилання позивача, на те що дорожній знак 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса» перебуває у поганій видимості або є закритим будь-якими перешкодами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР №662524 від 10.05.2017 року, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її скасування та для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 185, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Головньова Артема Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії АР №662524 від 10.05.2017 року та закриття провадження по справі - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена 19.06.2017 року.

Суддя Т. С. Журавель