Справа № 816/492/17
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/492/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов'язання вчинити дії щодо повернення помилково сплачених сум транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 75000 грн. та штрафних санкцій у розмірі 24750 грн. на поточний рахунок платника податків ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про помилковість сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2015-2016 роки у загальному розмірі 75000 грн. та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату вищевказаного податку у розмірі 12500 грн, оскільки до теперішнього часу Комсомольським відділенням Кременчуцької ОДПІ позивачу не вручено жодних податкових повідомлень-рішень щодо сплати транспортного податку. Зазначав, що 30.11.2016 ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково сплачених сум грошового зобов'язання, проте протягом встановленого законодавством двадцятиденного терміну кошти відповідачем не повернуто та не надано відповіді з відмовою повернути помилково сплачені кошти.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до ст. 267 Податкового кодексу України громадянин ОСОБА_3 повинен сплачувати транспортний податок за наявні у нього на праві власності автомобілі. Кременчуцькою ОПДІ сформовано та направлено на адресу за місцем проживання позивача податкові повідомлення-рішення від 17.06.2015 №435 та від 27.07.2016 №276-13/1662, але останні повернуті до контролюючого органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Пояснила, що 07.12.2016 відповідачем була сформована відповідь на заяву позивача про повернення помилково сплачених коштів та направлена 15.12.2016 з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_3, однак була повернута до Горішньоплавнівського відділення Кременчуцької ОДПІ з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля Porche Cayenne, 2012 року випуску, об'ємом двигуна 4806 см.куб. та автомобіля ВМW Х6, 2010 року випуску, об'ємом двигуна 4395 см.куб.

Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області 17.06.2015 винесено податкове повідомлення-рішення №435, яким позивачу визначена сума грошового зобов'язання за транспортним податком з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 50 000 грн.

27.07.2016 Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №276-13/1662, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000,00 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу позивача, однак поштові відправлення повернулися до Кременчуцької ОДПІ у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено представником позивача 03.11.2016 ОСОБА_3 сплачено податковий борг в сумі 75 000 грн, а також штрафні санкції та пеню у загальному розмірі 24750,00 грн за несвоєчасну сплату сум узгоджених грошових зобов'язань.

У грудні 2016 року позивач звернувся із заявою про повернення помилково сплачених сум грошових зобов'язань по транспортному податку в сумі 75000 грн. та штрафних санкцій, пені за прострочення податкових платежів у розмірі 24750,00 грн, оскільки контролюючим органом не було вручено платнику податків жодних податкових повідомлень-рішень щодо сплати транспортного податку до теперішнього часу, а тому підстав для сплати вищевказаних платежів та штрафних санкцій не існує станом на дату подання заяви.

За результатами розгляду заяви позивача, Кременчуцькою ОДПІ листом від 07.12.2016 №932/05 /а.с. 24/ повідомлено позивача про те, що кошти сплачені ОСОБА_3 по транспортному податку не підпадають під категорію помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання, а сума вказана в заяві не обліковується в ІКП по коду НОМЕР_1 як позитивне сальдо.

Вказаний лист направлявся на адресу позивача, однак конверт повернувся до Кременчуцької ОДПІ з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 25-27/.

Згідно пояснень представника позивача та пояснень позивача, які містяться в позовній заяві, оскільки протягом встановленого законодавством двадцятиденного терміну дані кошти відповідачем не повернуто та не надано відповіді з відмовою повернути помилково сплачені кошти, позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить із наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України (в редакції від 11.06.2015), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.

Об'єктами оподаткування у відповідності до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

З 01.01.2016 року у зв'язку із внесенням змін до Податкового кодексу України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком Законом України від 24.12.2015 року № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", об'єктом оподаткування, в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, відповідно до вимог пп. 267.2.1 ПК України, автомобілі позивача є об'єктами оподаткування транспортним податком.

Відповідно до пп. 267.6.1 пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Судом встановлено, що Кременчуцькою ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області на виконання вищевказаних норм Податкового кодексу України, 17.06.2015 винесено податкове повідомлення-рішення №435, яким позивачу визначена сума грошового зобов'язання за транспортним податком з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 50 000 грн.

27.07.2016 Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №276-13/1662, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000,00 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу позивача, однак поштові відправлення повернулися до Кременчуцької ОДПІ у зв'язку з закінченням терміну зберігання /а.с. 17-23/.

Відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до вимог п. 267.8.1 ПК України, фізичні особи сплачують податок протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пояснень представника позивача та пояснень позивача, які містяться в позовній заяві, судом встановлено, що 02 листопада 2016 року ОСОБА_3 сплачено податковий борг в сумі 75 000 грн, що підтверджується копією дублікату квитанції №0.0.645005257.1 від 02.11.2016 /а.с. 6/.

Згідно п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Пунктом 129.4 Податкового кодексу України встановлено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

З огляду на викладене, відповідачем за несвоєчасну сплату позивачем узгоджених сум грошових зобов'язань по транспортному податку протягом строків, визначених Податковим кодексом України, платника податків притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу за 2015-2016 роки в сумі 10000 грн. та нараховано пеню за кожен календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання в сумі 12247,47 грн. /а.с. 28/.

Матеріалами справи підтверджено, що 04 листопада 2016 року ОСОБА_3 сплачено штрафні санкції та пеню, що підтверджується копією дублікату квитанції від 04.11.2016 /а.с. 7/ та витягом з інтегрованої картки платника /а.с. 51/.

Згідно з підпунктом 14.1.182 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Так, вважаючи, що позивачем помилково перераховано до бюджету у 2016 році суму транспортного податку у розмірі 75 000,00 грн., у грудні 2016 року позивач звернувся до податкової інспекції із заявою про повернення коштів шляхом перерахування суми сплаченого транспортного податку та штрафних санкцій, пені на розрахунковий рахунок платника податків, відкритий позивачем у ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до п. 8 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1146 15.12.2015 року, орган ДФС готує висновок на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання у разі, якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена.

Матеріалами справи підтверджено, що на дату подання позивачем, тобто у грудні 2016 року, заяви на повернення помилково сплачених коштів до податкового органу та станом на момент розгляду справи, податкові повідомлення-рішення від 17.06.2015 №435 та від 27.07.2016 №276-13/1662 не були оскаржені, зазначені податкові повідомлення-рішення не були скасованими та суми грошових зобов'язань були узгодженими.

На даний час грошові зобов'язання в розмірі 25000 та в розмірі 75000 грн., сплачені позивачем можуть мати статус помилково та/або надміру сплачені тільки після скасування податкових повідомлень-рішень за якими вони були сплачені та набрання чинності рішенням суду про їх скасування.

Таким чином, у контролюючого органу відсутні підстави для вчинення дій із повернення помилково та/або надміру сплачених позивачем коштів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 19 червня 2017 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва