Справа № 826/15432/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 у справі за адміністративним позовом Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулася до суду першої інстанції із позовом, в якому просила: стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 221 014, 52 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення міської ради № 223 від 16.02.2012 між Новоград - Волинською міською радою, в особі голови Загривого Володимира Івановича, та ОСОБА_2 27.02.2012 укладено попередній договір оренди землі № 17, яким надано в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на АДРЕСА_1.

Відповідно до нормативно грошової оцінки земельної ділянки, відсоткової ставки та індексу інфляції, зазначеної в договорі позивачем нараховано орендну плату за землю у розмірі 85 467,12 грн.

Новоград-Волинською ОДПІ Головного управління ДФС у Житомирській області 17.06.2015 сформовано податкове повідомлення - рішення № 50156-17, яким визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 85 467,12 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 50156-17 направлено відповідачу засобами поштового зв'язку та отримано останнім 02.07.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, позивачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 16.06.2016 № 33131-1301, згідно якого визначено суму грошового зобов'язання по земельному податку за 2016 рік у розмірі 122 474, 38 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 16.06.2016 № 33131-1301 направлено відповідачу засобами поштового зв'язку та отримано останнім 24.06.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачем, враховуючи вимоги статті 59 Податкового кодексу України, виставлено податкову вимогу від 27.08.2014 № 4644-25 на суму 67 985, 86 грн.

Крім того, згідно даних облікової картки платника, за несвоєчасну часткову сплату відповідачу нараховано пеню у розмірі 13 073,02 грн.

Таким чином, загальна сума боргу відповідача по орендній платі за земельну ділянку складає 221 014,52 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_3 не надано доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості у добровільному порядку або оскарження її, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки сума грошового зобов'язання за податковими повідомленями - рішеннями є неузгодженою, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними та погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

В свою чергу, у відповідності до норм абзацу 1 пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За приписами норм пункту 42.2 статті 42 і пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як підтверджується матеріалами справи, податкові повідомлення-рішення від 17.06.2015 № 50156-17 та від 16.06.2016 №33131-1301 надсилались позивачем засобами поштового зв'язку та отримані відповідачем особисто.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норми пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Також, у відповідності до пункту 3.1 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1840/24372, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

При цьому, нормами пунктів 95.1 і 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач надіслав відповідачу податкову вимогу від від 27.08.2014 № 4644-25, яка вручена відповідачу наручно 30.09.2014.

Станом на час розгляду справи відповідачем доказів про сплату податкових зобов'язань не надано, як і не надано доказів щодо оскарження податкової вимоги, а тому вона є чинною та підлягає виконанню.

Враховуючи той факт, що позивач не оскаржував на момент винесення податкової вимоги ні в адміністративному, ні в судовому порядку вказані вище податкові повідомлення-рішення, що були ним отримані, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем було правомірно та на законних підставах прийнято податкову вимогу.

Стосовно доводів апелянта щодо права оскаржити податкові повідомлення - рішення протягом 1095 днів, протягом яких сума грошового зобов'язання за таким рішенням вважається неузгодженою, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В той же час, як вбачається зі змісту статті 102 Податкового кодексу України та листа Вищого адміністративного суду України від 10.02.2011 № 203/11/13-11, даною статтею врегульовано питання тривалості строку (давності) звернення до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення - рішення, що становить 1095 днів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що слід розрізняти поняття строку позовної давності для оскарження податкового повідомлення - рішення (1095 днів з дня отримання такого рішення) та строку протягом якого податкова заборгованість важається неузгодженою (10 днів з дня отримання такого рішення, але у разі якщо його не оскаржено).

Таким чином, колегія суддів вважає, що сума грошового зобов'язання станом на час винесення податкової вимоги Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області була узгодженою.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_2 не надано суду доказів сплати узгодженої суми податкової заборгованості у добровільному порядку або оскарження її, колегія суддів вважає, що суд пергої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про стягнення податкової заборгованості у розмірі 221 014, 52 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 15.06.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.