Справа № 643/15422/16-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 р. Справа № 643/15422/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2017р. по справі № 643/15422/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просила суд визнати протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова - протокол від 06.10.2016 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 09.12.2015 із розрахунку 90% середнього заробітку головного спеціаліста відповідно довідок №60 від 21.09.2016 з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю з 09.12.2015 з урахуванням до складу заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, премій, винагороди за вислугу років, індексації заробітної плати відповідно до постанови Кабінету міністрів України №1078 від 17.07.2003, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати та здійснити відповідні виплати.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що при вирішенні питання про перерахунок пенсії державного службовця підлягає застосуванню ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», яка була діюча на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців 01.12.2015 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року у справі № 643/15422/16-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова - протокол від 06.10.2016 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 09.12.2015.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю з 09.12.2015 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки №60 від 21.09.2016 із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 80% на момент її початкового призначення у 2006 році.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії як державному службовцю з 09.12.2015, включивши до складу заробітної плати суму надбавки, премії матеріальної допомоги, муніципальної надбавки, індексації відповідно до довідки про заробітну плату від 21.09.2016 року № 61 зі збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу ОСОБА_1 на пенсію у розмірі 80% та виплатити пенсію у повному обсязі.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 13.06.2006 року одержує державну пенсію за віком, призначену їй як посадовій особі органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про державну службу».

28 вересня 2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії державного службовця з 09 грудня 2015 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату від 21.09.2016 року №60 Адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради.

Рішенням відповідача - протокол від 06.10.2016 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213 з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про судову експертизу», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про Національний банк України», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 13.06.2006 року.

Законом України від 28.12.2014 р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" і викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Законом України від 02.03.2015 № 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України "Про державну службу".

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" втратила чинність.

Крім цього, форми довідок про заробітну плату (затверджені постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 № 15-1), які надавалися для проведення перерахунку пенсії, виключені постановою правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 № 15-2.

Також, Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

З набранням чинності Закону № 889-VІІІ стаття 37-1 Закону "Про державну службу" № 3723-XII втратила чинність, за виключенням статті 37 цього Закону щодо призначення пенсій окремим категоріям осіб.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.01.2007 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 01.01.2007 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 28.09.2016 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 року, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, при прийнятті рішення про відмову в перерахунку пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов'язання провести перерахунок пенсії, включивши до складу заробітної плати суму надбавки, премії матеріальної допомоги, муніципальної надбавки, індексації, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати входила до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

За Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу (ч. 1 ст. 40).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Оскільки на індексацію, матеріальну допомогу нараховується збір на державне пенсійне страхування та вказані виплати включаються до складу заробітної плати державного службовця, пенсійний орган повинен враховувати їх при призначенні відповідної пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати, до яких належить матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України щодо застосування зазначених норм права, викладеними в постанові від 20.02.2012 року по справі № 21-430а11, які в силу ст. 244-2 КАС України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, постанова Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року у справі № 643/15422/16-а в частині визнання протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова - протокол від 06.10.2016 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 09.12.2015 та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю з 09.12.2015 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки №60 від 21.09.2016 із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 80% на момент її початкового призначення у 2006 році не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2017р. по справі № 643/15422/16-а скасувати в частині визнання протиправним рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова - протокол від 06.10.2016 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 09.12.2015 та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю з 09.12.2015 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки №60 від 21.09.2016 із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію в розмірі 80% на момент її початкового призначення у 2006 році.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений 19.06.2017 р.