Справа № 808/3049/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" червня 2017 р. справа № 808/3049/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №808/3049/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метресурс"

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 19 травня 2016 року:

- № частково в сумі 69 766,81 грн., яка складається з 55 813,45 грн. податкового зобов'язання з податку на прибуток та 13 953,36 грн. штрафних санкцій, а саме - за податковою декларацією з податку на прибуток за 2013 рік за господарськими операціями по договору поставки №01/03-13 від 01.03.2013р. у загальній сумі 293 755,00 грн. без податку на додану вартість;

- № частково в сумі 76 692,39 грн., яка складається з 51 128,26 грн. податкового зобов'язання з податку на додану вартість та 25 564,13 грн. штрафних санкцій, а саме - за податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2015 року за господарськими операціями по договору поставки №13124 від 30.08.2013р. та договору зберігання №30/05 від 30.05.2014р. мідної катанки у кількості 4 232,00 кг. вартістю 306769,59 грн., у тому числі податок на додану вартість 51 128,26 грн.;

- № в сумі 652,00 грн. податку на додану вартість за податковими деклараціями за листопад 2013 року, грудень 2013 року, січень 2014 року, а саме - від здійснення господарських операцій по: договору купівлі-продажу №311013 від 31.10.2013 року у загальній сумі 12 016 594,64 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 002 765,77 грн.; договору купівлі-продажу №11466 від 11466 від 01.07.2011 року у загальній сумі 111601931,40 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 933 655,23 грн.; договору купівлі-продажу №13276 від 01.11.2013 року у загальній сумі 418 571,20 грн., у тому числі податок на додану вартість 69 761,87 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року

позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідачем не доведено законність і обґрунтованість податкових повідомлень-рішень в оскарженій позивачем частині.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, посилається, зокрема, на те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення були прийняті правомірно, оскільки господарські відносини позивача з ТОВ "ТД "Металпром" та ПАТ "Артемівський завод по обробці кольорових металів" (далі - ПАТ "АЗОКМ") не мали товарного характеру.

Зазначає, що з метою підтвердження відносин між підприємствами ТОВ "ТД "МеталПром" та ТОВ "Метресурс" до перевірки надано видаткові накладні, які свідчать про постачання товарів на загальну суму 12 016 591,74 грн. (у т.ч. податок на додану вартість 2002765,22 грн.), і банківські виписки, що свідчать про перерахування грошових коштів постачальнику у загальній сумі 7 525 591,74 грн.

ТОВ "Метресурс" до перевірки надано акти приймання брухту та відходів кольорових металів. Так як зливки мідні в чушках М3 є продукцією плавки міді, то вони не мають прийматись на склад як металобрухт. Тому, на думку відповідача, документи, які б підтверджували походження товару (зливки мідні в чушках М3), відсутні.

Будь-яких первинних документів що свідчить про факт переміщення товару від постачальника до покупця, які надають можливість дослідити місця навантаження (розвантаження) товару, документів первинного складського обліку, які свідчать про місця приймання (оприбуткування) товару та документів щодо походження товарів, що надають можливість встановити виробника зазначених товарів та дослідити рух товару від виробника до перевірки не надано. Крім цього, ТОВ "Метресурс" не веде окремий облік руху товарно-матеріальних цінностей за місцями зберігання та матеріально-відповідальними особами, як передбачено чинним законодавством.

В ході перевірки також встановлено, що ТОВ "ТД "МеталПром" зареєстровано у ДПІ Куйбишевському районі м. Донецька, вид діяльності - оптова торгівля металами та металевими рудами, має стан "28" - триває процедура припинення, декларує чисельність працюючих - 1 особа. За даними податкової та фінансової звітності наявність основних фондів на балансі підприємство не декларує.

Отже, враховуючи відсутність документів первинного складського обліку, що надають змогу підтвердити місце фактичного оприбуткування товару (зливки мідні); відсутність товарно-транспортної документації, що надає змогу дослідити рух товару (зливки мідні) місце його навантаження та розвантаження; відсутність первинних документів, які надають змогу дослідити походження товарів (зливки мідні); відсутність інформації у базі даних ДФС України щодо ланцюгів постачання товару (зливки мідні) підприємством в ході опрацювання постачання товарів за договором №311013 від 31.10.2013 року не доведено реальність їх постачання підприємством ТОВ "ТД "МеталПром". Також, згідно Єдиного реєстру податкових накладних, не встановлено придбання ТОВ "ТД "МеталПром" товару - зливки мідні в чушках М3.

Постачальниками товару - зливки мідні в чушках М3 могли бути тільки ТОВ "Авист" за та ТОВ "Алюменс". В ході відпрацювання цих контрагентів опитано їх засновників (директорів) та встановлено, що ніякої господарської діяльності вони не вели та до діяльності цих підприємств не причетні.

Перевіркою встановлено, що товар (зливки мідні), придбаний у підприємства ТОВ "ТД "МеталПром" за договором купівлі-продажу №311013 від 31.10.2013 року, було реалізовано підприємству ПАТ "АЗОКМ".

Відповідно до первинних документів (видаткові накладні) постачання товару - зливки мідні здійснювалось на умови виконання договору №11466 від 01.07.2011 року та договору №13276 від 01.11.2013 року. Договір на постачання товарів (зливки мідні), який укладений між ТОВ "Метресурс" та ПАТ "АЗОКМ", до перевірки не надано.

В рахунок поставлених товарів від ПАТ "АЗОКМ" отримано грошові кошти у загальній сумі 7 545 594 грн.

Отже, у зв'язку з не доведенням в ході перевірки доказів реального постачання товарів (зливки мідні) від ТОВ "ТД "МеталПром", грошові кошти, що надійшли від ПАТ "АЗОКМ" позивачу, є безповоротною фінансовою допомогою.

Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2015 року на балансі ТОВ "Метресурс" по бухгалтерському рахунку 2813 "Товари інші на складі" обліковуються залишки ТМЦ на загальну суму 55 686 157,02грн., у т.ч. катанки мідної у кількості 518,03 тн. на суму 30555316,69 грн. За даними бухгалтерського обліку та первинних документів, вказаний товар було придбано у ТОВ "АЗОКМ" упродовж вересня-грудня 2013 року та січня 2014 року. За результатами вжитих заходів підтвердити фактичну наявність зазначених залишків на складах ТОВ "Метресурс" не можливо.

ТОВ "Метресурс" надані пояснення з питання неможливості проведення заходів щодо підтвердження наявності на балансі підприємства товарних запасів, які обліковуються на бухгалтерському рахунку 2813 "Товари інші на складі", у зв'язку з передачею їх на відповідальне збереження ТОВ "МегаМет" за договором №30/05 від 30.05.2014року. Термін дії договору до 31.12.2015року. Позивачем надано Акт приймання-передачі товарів на зберігання №1 від 30.05.2014 року, відповідно до якого ТОВ "МегаМет" - "Зберігач" прийняв, а ТОВ "Метресурс" - "Поклажедавець" передав на зберігання товар (перелік товарів наведено в акті приймання-передачі: рушникосушитель в асортименті, труба в асортименті, втулка в асортименті, дріт в асортименті, катанка КМЄ-48, проволока ММ-10, тощо) на загальну суму 43 282 468,06 грн.

ТОВ "Метресурс" інформації про фактичне місце збереження товарів зберігачем до перевірки не надано. Товари, які передано на відповідальне зберігання ТОВ "МегаМет", станом на 31.12.2015року Поклажедавцю не повернуто. Будь-яких документів щодо подовження строку зберігання товарів або документів щодо повернення товарів Поклажедавцю до перевірки та до заперечень ТОВ "Метресурс" не надавались.

У матеріалах щодо проведення інвентаризації станом на 01.11.2014 року та станом па 01.11.2015 року інформація щодо находження будь-яких товарів на відповідальному збереженні у інших осіб відсутня. Відсутність товару у місцях його зберігання, на думку відповідача, свідчить про його фактичний продаж невстановленим особам.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що у період з 14.03.2016р. по 01.04.2016р. відповідачем на підставі направлень від 14.03.2016р. №№107, 108, 109, 110, 111, 112 та на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77 ПК України, відповідно до плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єкта господарювання, наказів ГУ ДФС у Запорізькій області від №213 від 04.03.2016р., №289 від 25.03.2016р. проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Метресурс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 13.12.2015р., з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011р. по 31.12.2015р.

За результатом перевірки складено акт №028/08-01-14-01-13/32194167 від 08.04.2016р.

У висновках акта перевірки, серед іншого, вказано про наступні порушення позивача:

- ст.152, п.п.134.1.1 п.134.1, п.138.1, п.135.1, п.135.2, п.п.135.5.15 п.135.5, п.137.4, п.137.16, п.137.13, п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.6, п.138.4, п.138.2, п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 розділу III з врахуванням вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.14.1.36, п.п.14.1.257, п.п.14.1.228 п.14.1 ст.14 розділу II ПК України - занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 1249 796 грн., у т.ч. за рахунок: заниження у 2013 році на суму 420 791 грн.; заниження у 2014 році на суму 863 528 грн.; завищення у 2015 році на суму 34 523грн.;

- п.п.138.1.1 п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 розділу III, з врахуванням вимог ст.44 розділу II ПК України, в результаті чого ТОВ "Метресурс" завищено показники по рядку 05.1 Декларацій "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" на вартість товарів (брухт кольорових металів), що отримано від ФОП ОСОБА_1 та фактичне придбання яких не підтверджено у ході перевірки на загальну суму 293 755 грн.;

- пп.14.1.181, п.14.1 ст.14, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст.201 ПК України - занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на суму 6 240 019 грн., у т.ч. по періодам: травень 2014 року - 128 956 грн.; грудень 2015 року - 6 111 063 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України у зв'язку із не встановленням в ході проведення перевірки походження товарів (зливки мідні в чушках М3), зазначених у видаткових накладних, що виписані ТОВ "Метресурс" в адресу ПАТ "АЗОКМ", в результаті чого завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за грудень 2015 року на суму 2 003 417,11 грн.;

- п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України у зв'язку із неможливістю встановити походження товарів (зливки мідні в чушках М3), зазначених у податкових накладних, що виписані ТОВ "ТД "Металпром" на ТОВ "Метресурс", в результаті чого за листопад 2013 року, грудень 2013 року та січень 2014 року встановлено завищення податкового кредиту на суму 2 002 765 грн.

На підставі встановлених перевіркою порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.05.2016р.:

- №0, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 11 014 051,50 грн., із них: 7 342 701 грн. за податковим зобов'язанням, 3671350,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у сумі 1 570 875,75 грн., із них: 1 249 796 грн. за податковим зобов'язанням, 321079,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким зменшено суму податкового зобов'язання у розмірі 2 003 417 грн. та зменшено суму податкового кредиту у розмірі 2 002 765 грн. з податку на додану вартість.

Зазначені податкові-повідомлення рішення в цій справі оскаржуються позивачем частково.

Суд першої інстанції дійшов висновку про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача в оскарженій позивачем частині, оскільки:

- законодавець не визначив конкретного переліку документів, якими платник повинен підтвердити реальність виконання господарської операції, а на підтвердження факту придбання у ФОП ОСОБА_1 брухту кольорових металів позивачем були надані всі достатні первинні документи, а саме: договір, видаткові накладні, акт приймання, розрахункові документи, до яких у відповідача відсутні зауваження;

- з 22.05.2006р. товарно-транспортна накладна виключена як бланк суворої звітності у зв'язку з втратою чинності Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом і обліку транспортної роботи №228/253 від 07.08.1996р.;

- представники позивача у судовому засіданні пояснили, що транспортування придбаного товару здійснювалось позивачем самостійно з огляду на невеликий обсяг придбаного товару;

- посилаючись на відсутність документів складського обліку, контролюючий орган не вказує, які конкретно документи, на його думку, мають бути складені, та відповідно до якого нормативно-правового акту;

- згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в період здійснення господарських операцій ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований як підприємець і як платник податків, здійснював господарську діяльність;

- в залежності від цільового призначення та стану машини і устаткування можуть бути віднесені як до обладнання так і до металобрухту, а металобрухт може бути віднесений до металів і навпаки;

- відповідачем не доведено, що проведені господарські операції потребували наявності ліцензії на здійснення операцій із брухтом кольорових та чорних металів, адже Законом України "Про металобрухт" встановлені випадки, коли ліцензія не вимагається;

- враховуючи відносно невеликий обсяг поставки металобрухту за договором №01/03-13 від 01.03.2013р., відповідний металобрухт може бути побутовим і таким, що утворився в результаті діяльності фізичної особи-підприємця як суб'єкта господарювання;

- висновки перевіряючих про те, що відсутність товару у місцях його зберігання свідчить про фактичний його продаж позивачем невстановленим особам є лише припущеннями перевіряючих, які не підтверджуються жодним доказом;

- товар, що залишився у власності ТОВ "Метресурс" до моменту укладення договору купівлі-продажу залишено на зберігання ТОВ "Мегамет". Цей факт підтверджується договором зберігання №30/05 від 30.05.2014р. та актами (накладними), підписаними представниками сторін. Однак, з незалежних від позивача обставин товар, що залишається у власності позивача, упродовж тривалого часу не може бути ні повернутий у розпорядження ТОВ "Метресурс", ні реалізований;

- ПК України не ставить виникнення права на податковий кредит та обов'язку нарахування податкових зобов'язань у залежність від підтвердження чи не підтвердження походження придбаних та поставлених товарів. При цьому, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням та продажем позивачем товарів (зливки мідні у чушках М3), підтверджені податковими накладними, оформленими без порушень вимог статті 201 ПК України;

- Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків, тобто добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, на думку відповідача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, а оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем на підставі, в порядку та в межах повноважень, передбачених чинним податковим законодавством, оскільки:

- станом на 31.12.2015 року на балансі підприємства ТОВ "Метресурс" по бухгалтерському рахунку 2813 "Товари інші на складі" обліковуються залишки товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 55 686 157,02 грн., у т.ч. катанки мідної у кількості 518,03 тн. на суму 30 555 316,69 грн. Інформація щодо находження будь-яких з цих товарів на відповідальному збереженні у інших осіб відсутня. Відсутність товару у місцях його зберігання свідчить про його фактичний продаж невстановленим особам;

- на думку відповідача, в ході опрацювання постачання товарів за договором №311013 від 31.10.2013 року позивачем не доведено реальність їх постачання ТОВ "ТД "МеталПром" у зв'язку з відсутністю: документів первинного складського обліку, що надають змогу підтвердити місце фактичного оприбуткування товару (зливки мідні); товарно-транспортної документації, що надає змогу дослідити рух товару (зливки мідні) місце його навантаження та розвантаження; первинних документів, які надають змогу дослідити походження товарів (зливки мідні); інформації у баз даних ДФС України щодо ланцюгів постачання товару (зливки мідні) підприємством;

- грошові кошти в сумі 7 545 594 грн., що надійшли від ПАТ "АЗОКМ" на умови виконання договору №11466 від 01.07.2011 року та договору №13276 від 01.11.2013 року в рахунок відвантажених товарів, реальність постачання яких не доведено в ході перевірки, є безповоротною фінансовою допомогою.

Проте, зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з пунктом 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

- придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

- придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

- отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

- ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принці превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, якщо господарські операції фактично мали місце, проте, первинні документи мають дефекти, зокрема, щодо інформації про фізичних осіб, якими підписано первинні документи, чи місця їх складення або отримання/відвантаження товару, то такі первинні документи мають бути враховані при здійснені податкового, якщо зазначена в них інформація дозволяє ідентифікувати суб'єктів господарювання та господарські операції.

Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997р. N363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363), які визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Відповідно до п.1 Правил №363 товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для висновку про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з огляду на те, що відповідною документацією має бути підтверджено здійснення послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару.

За змістом п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України податковий кредит вважається сформованим платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм ст.61 та ст.44 ПК України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі, якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

З огляду на діюче податкове законодавство про відсутність реального характеру господарських операцій можуть свідчити наступні обставини: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Крім того, слід зазначити, що законодавством не пред'являються вимоги до суб'єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб'єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину.

Наявність зазначених обставин відповідач суду не довів.

Наявність ознак фіктивності правочину є лише підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, придбана у період з 2013-2014р.р. у ПАТ "АЗОКМ" катанка КМЕ-4 за договором №13124 від 30.08.2013р. до моменту її реалізації зберігалась на складі ТОВ "Метресурс" за адресою м. Артемівськ Донецької області, вул. Кірова 42. Наявність зазначеного складського та виробничого приміщення підтверджується договором оренди приміщення №13483 від 02.01.2014р. з ПАТ "АЗОКМ" та адресною ліцензією серія АЕ №295581.

28.04.2014 року між ТОВ "Метресурс" та ТОВ "Мегамет" укладено попередній договір купівлі-продажу. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ "Мегамет" мало намір у майбутньому придбати у ТОВ "Метресурс" катанку КМЕ-4 у обсязі 600 тн. За домовленістю між керівництвом ТОВ "Мегамет" та ТОВ "Метресурс" продукція кольорових металів - катанка КМЕ-4 загальним обсягом 518,03 тн. була перевезена силами та за рахунок ТОВ "Мегамет" на склад, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Краснооктябрьська, 206. Товар, що залишився у власності ТОВ "Метресурс" до моменту укладення договору купівлі-продажу залишено на зберігання ТОВ "Мегамет". Даний факт підтверджується договором зберігання №30/05 від 30.05.2014р. та актами (накладними) підписаними представниками сторін. Однак, з незалежних від позивача обставин товар, що залишається у власності позивача, упродовж тривалого часу не може бути ні повернутий у розпорядження ТОВ "Метресурс", ні реалізований можливому покупцю - ТОВ "Мегамет".

Рішенням Ради Національної безпеки та оброни України "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" від 04.11.2014р., затвердженим Указом Президента України №875/2014 від 14.11.2014р., вирішено протягом двотижневого строку вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації. Аналогічні дії рекомендовано здійснити й іншим підприємствам, установам та організаціям (недержавної форми власності), місцезнаходження яких визначено на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях.

ТОВ "Метресурс" 26.11.2014р. припинило свою діяльність у м. Донецьк, змінивши місцезнаходження на м. Запоріжжя, однак вивезення майна з м. Донецьк виявилось неможливим з підстав, що не залежать від ТОВ "Метресурс".

Отже, висновки перевірки в частині заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку з фактичним продажем товару (катанки КМЕ-4) невстановленим особам є безпідставними.

Крім того, як вбачається зі змісту акта перевірки, завищення податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 2 003 417 грн. та завищення податкового кредиту на суму 2 002 765 грн. було встановлено контролюючим органом у зв'язку із недоведенням в ході перевірки фактичного отримання товарів від ТОВ "ТД "МеталПром" та факту його реалізації на ПАТ "АЗОКМ".

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №311013 від 31.10.2013р. ТОВ "ТД "МеталПром" (Продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ "Метресурс" (Покупець) кольорові метали та їх сплави (Товар). Кількість, якість, ціна і загальна вартість товару, а також терміни постачання узгоджуються сторонами в специфікаціях до Договору, які є його невід'ємною частиною. Продавець надає покупцю довідку про походження товару (п. 1.3). Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015р.

До перевірки позивачем було надано податкові накладні, виписані ТОВ "ТД "Металпром" (зливки мідні у чушках М3), перелік яких наведено у п.1 п.п. 3.2.2 акта перевірки. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту за листопад 2013 року у сумі 472 885,45 грн., за грудень 2013 року 781 379,83 грн., за січень 2014 року 748 499,99 грн. (всього на суму 2 002 765,27 грн.), відображені у реєстрах отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість та даним декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди.

Також на підтвердження фактичного здійснення операцій з придбання у ТОВ "ТД "Металпром" зливків мідних в чушках М3 позивачем до перевірки були надані видаткові накладні, паспорти про походження брухту, посвідчення про вибухонебезпеку брухту та відходів кольорових металів та сплавів, акти приймання брухту та відходів кольорових металів, перелік яких наведено у п.1 п.п. 3.2.2 акта перевірки. Розрахунки за договором №311013 від 31.10.2013р. проводились у безготівковій формі на суму 7 525 591,74 грн. і станом на 31.12.2015р. заборгованість за цим договором складала 4 491 000 грн.

Позивачем до перевірки також були надані податкові та видаткові накладні (перелік яких наведено у п.2 п.п. 3.2.1 акта перевірки), виписані ТОВ "Метресурс" на адресу ПАТ "АЗОКМ" на виконання умов договорів поставки №11466 від 01.07.2011р. та №13276 від 01.11.2013р.

Щодо доводів відповідача про порушення контрагентами позивача норм податкового законодавства, колегія суддів зазначає, що неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Наведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", в пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Крім того, частина 2 статті 8 КАС України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні адміністративних справ.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку, не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що зазначені контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій з позивачем не були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, не мали право укладати угоди, виписувати та надавати податкові накладні, були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та не виконували свої зобов'язання за договорами з позивачем.

Отже, доводи відповідача про те, що за договорами №11466 від 01.07.2011р., №13276 від 01.11.2013р., №13124 від 30.08.2013р. та договором №311013 від 31.10.2013р. фактично не здійснювалися поставки товару, що призвело до зниження позивачем податку на прибуток, зменшення податкових зобов'язань та збільшення податкового кредиту з податку на додану вартість, а отримані позивачем від ПАТ "АЗОКМ" кошти є безповоротною фінансовою допомогою, є безпідставними.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідач не довів суду правомірність своїх податкових повідомлень-рішень в оскарженій позивачем частині, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №808/3049/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко