Справа № 2-а-98/10
Суддя: Василенко О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-98/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Сальник О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області щодо перерахунку її пенсії в 2006 році; зобов'язати відповідача залишити за нею (позивачкою) право на отримання пенсії, призначеної та нарахованої в 2004 році; утримати з неї на користь відповідача різницю між безпідставно отриманою пенсією, перерахованою в 2006 році, порівняно з пенсією, яку б вона мала отримати без перерахунку, проведеного в 2006 році.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що до січня 2006 року вона отримувала пенсію за віком, призначену за раніше діючим законом з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 3,51521. З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року, яким запроваджено новий механізм призначення та перерахунку пенсії. В січні 2006 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області із заявою про перерахунок пенсії в зв'язку з тим, що вона пропрацювала понад два роки після призначення пенсії. У зв'язку з прийняттям закону України про Державний бюджет на 2008 рік їй стало відомо, що всім пенсіонерам був проведений перерахунок пенсії, але ті пенсіонери, які отримували пенсії за раніше діючим законом і мали менший коефіцієнт заробітної плати, стали отримувати більшу пенсію, ніж вона. В кінці січня 2008 року вона дізналася, що при поданні заяви про перерахунок пенсії у 2006 році в зв'язку зі збільшенням стажу роботи вона втратила коефіцієнт заробітної плати 5,51521 і пенсія їй була перерахована з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 1,92544. На її думку, відповідач всупереч вимогам пункту 13 частини другої статті 64 Закону №1058-ІV не надав їй належним чином достатню інформацію з приводу перерахунку пенсії, не роз'яснив наслідки написання в 2006 році заяви про перерахунок пенсії, чим порушив її право щодо вибору показників заробітної плати.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги та просила суд визнати перерахунок її пенсії у січні 2006 року таким, що не відповідач вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача в перерахунку її пенсії з 01 січня 2006 року врахувати заробітну плату з індивідуальним коефіцієнтом 3,51521, з якої було раніше обчислено пенсію; зобов'язати відповідача компенсувати різницю між пенсіями з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 3,51521, які вона мала б отримувати з 01 січня 2006 року по теперішній час, відповідно до вигідного варіанту в перерахунках пенсії із збільшенням страхового стажу у 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 роках, як передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пенсіями, які вона отримувала з 01 січня 2006 року по теперішній час внаслідок незаконного перерахунку пенсії з 01 січня 2006 року.

Крім того, вказала, що Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 22 березня 2017 року звертає увагу на те, що відповідно до положення частин першої та другої ст. 99 КАС України (в редакції на час звернення з цим позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, проте у січні 2006 році відповідач не пояснив їй, що відповідно до її довідок, які вона надала для перерахунку з урахуванням страхового стажу буде нарахована ще одна пенсія, що цим перерахунком передбачений вибір між двома пенсіями за віком і можлива зміна індивідуального коефіцієнту з/п пенсії.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши відповідне заперечення, в обґрунтування якого зазначив, що з 03 березня 1998 року позивачка перебуває на обліку в УПФУ Богуславського району Київської області та отримує пенсію за віком. Станом на вказану дату, вона отримувала пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 62,35 грн..

31 грудня 2003 року позивачка звернулася до УПФУ у Богуславському районі із заявою про перерахунок пенсії. До заяви було додано довідку від 26.01.2004 року № 51 про заробітну плату видану Богуславським гуманітарним коледжем за період роботи з 01.11.1991 року по 31.10.1992 року і документи про трудовий стаж. Такий перерахунок було здійснено у січні 2004 року на підставі наданих документів у відповідності до ч 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року. В законі було запроваджено новий механізм призначення і перерахунку пенсії. На підставі нового діючого закону позивачка отримала пенсію з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 2,82151, що підтверджується показаннями раніше допитаного свідка. Незважаючи на це, позивачка звернулася до відповідача з новою довідкою, виданою їй Богуславським гуманітарним коледжем 20.03.2004 року № 370 з проханням провести перерахунок на підставі вище зазначеного документа. В такому перерахунку її було відмовлено. Це стало підставою для звернення до суду. В результаті рішенням Богуславського районного суду Київської області від 9 грудня 2004 року всі позовні вимоги позивача було задоволено і управлінням було проведено перерахунок з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 3,51521. Це свідчить про те, що ОСОБА_1, на його думку, було обізнана про індивідуальний коефіцієнт і розмір своєї пенсії.

Пропрацювавши 2 роки, 11 січня 2006 року позивачка знову звернулася до УПФУ у Богуславському районі із заявою про перерахунок пенсії, надавши при цьому довідку про заробітну плату, видану Богуславським гуманітарним коледжем за період роботи з 01.11.1992 року по 31.10.1996 року і документи про трудовий стаж. Спеціалістом по призначенню пенсії, ОСОБА_2. їй була надана консультація і запропоновано два варіанта здійснення перерахунку. В першому випадку перерахунок було б здійснено з добавленням стажу роботи у відповідності до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 3,51521. При такому коефіцієнті розмір пенсії, яку б отримувала позивачка складав би 512,83. грн.. В іншому випадку перерахунок було б проведено з добавленням стажу роботи із більшого заробітку як передбачено ст.ст. 42,45 зазначеного закону в редакції чинній на момент здійснення перерахунку. При цьому, коефіцієнт змінюється і складає 1,92544, а пенсія, незважаючи на це, зростає до 623,02 грн.. ОСОБА_1 вибрала перерахунок пенсії з добавленням стажу роботи із більшого заробітку при коефіцієнті 1,92544.

Всі її твердження про те, що консультація надана працівником УПФУ була незрозумілою, являються неправдивими і позивачка з самого початку знала, що її пенсія буде вираховуватися відповідно до коефіцієнту 1,92544, складатиме 623,02 грн. і буде перерахована відповідно до ст.ст. 42,45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». Заяву про перерахунок пенсії позивачка писала власноручно. Вона була прийнята і розглянута відповідно закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Саме тому, управлінням ПФУ у Богуславському районі відповідно до вимог поданої заяви та згідно ст.ст. 42,45 Закону, з 01.01.2006 року проведено перерахунок пенсії а саме: збільшено стаж за період з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року та перераховано заробітну плату відповідно вимог ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.11.1991 року по 31.10.1996 року та з 01.07.2000 року по 31.12.2005 року.

Коли був прийнятий державний бюджет України на 2008 рік і внесені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» то пенсіонерам, які отримували пенсії в обчисленні та перерахунку яких, застосовувалися показники середніх заробітних плат в галузях економіки за 2002 - 2005 роки, при коефіцієнті заробітної плати 3,51521 з 01 січня 2008 року було здійснено перерахунок. В результаті, ті пенсіонери, які не робили перерахунок у 2006 році і мали коефіцієнт заробітної плати 3,51521, стали отримувати більшу пенсію ніж ті, які такий перерахунок здійснили і перейшли на коефіцієнт 1,92544. Таким чином, позивачку збентежила не бездіяльність УПФУ у Богуславському районі а те, що її пенсія стала меншою ніж у тих громадян, які отримували її за раніше діючим законом.

12 лютого 2008 року позивачка вкотре звернулася до управління Пенсійного фонду України в Богуславському районі із заявою про перерахунок пенсії з добавленням стажу та з більшого заробітку. Такий перерахунок було проведено відповідно до поданої заяви. При цьому позивачці було змінено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії, який від цього часу складає 1,87517. Розмір пенсії після перерахунку склав 1211 грн. 06 коп..

В свою чергу, якщо ОСОБА_1 в 2006 році здійснила перерахунок пенсії, лише зі зміною стажу та врахуванні заробітної плати за період з 01.11.1991 року по 30.10.1992 року з індивідуальним коефіцієнтом для обчислення 3,51521 ймовірний розмір пенсії з 01.02.2008 року складав би - 1735,09 грн..

Цей факт і став причиною того, що позивачка звернулася до суду за захистом своїх, нібито, порушених прав.

У випадку, якщо б такий перерахунок взагалі не було здійснено, позивачка отримувала б пенсію з 01.01.2006 року в розмірі 490,57 грн., що підтверджується розпорядженням на перерахунок пенсії від 01.01.2006 року.

На даний час вона отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в розмірі 1838,74 грн..

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України в редакції, чинній на час звернення позивачки з позовом до адміністративного суду, було встановлено річний строк звернення до суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а позивачкою були пропущені строки звернення до суду за захистом своїх прав і вона не заявляла клопотання про поновлення їх.

Окрім того, однією з вимог ОСОБА_1 є утримання з неї на користь відповідача різниці між, як вона зазначає, безпідставно отриманою пенсією, перерахованою в 2006 році, порівняно з пенсією, яку б вона могла отримати без перерахунку, проведеного у 2006 році. Така вимога є некоректною, оскільки законодавством не передбачено відмова від вже проведеного перерахунку.

В подальшому позивачка неодноразово зверталася до УПФУ у Богуславському районі Київської області із заявами про перерахунок пенсії. Такі перерахунки були здійснені в 2010, 2012,2014, роках.

Тому, враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачкою строків звернення до суду згідно ст. 99 КАС України.

Під час розгляду справи судом було замінено відповідача - управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області на Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, у зв'язку з тим, що згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» № 988 від 21 грудня 2016 року, 30.03.2017 року управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області було реорганізоване шляхом злиття в Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київській області.

Судом встановлено, що 23 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Вона зазначила, що до січня 2006 року отримувала пенсію за віком, призначену за раніше діючим законом з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 3,51521. З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким запроваджено новий механізм призначення та перерахунку пенсії. В січні 2006 року вона звернулася до Управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії в зв'язку з тим, що вона пропрацювала понад два роки після призначення пенсії. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» їй стало відомо, що всім пенсіонерам проведено перерахунок пенсії, але ті пенсіонери, які отримували пенсію за раніше діючим законом і мали менший коефіцієнт заробітної плати, стали отримувати більшу пенсію, ніж вона. В кінці січня 2008 року вона дізналася, що при поданні заяви про перерахунок пенсії у 2006 році в зв'язку зі збільшенням стажу роботи вона втратила коефіцієнт заробітної плати 3,51521 і пенсія їй перерахована з урахуванням коефіцієнту заробітної плати 1,92544. Вважає, що відповідач всупереч вимогам пункту 13 частини другої статті 64 Закону № 1058-IV не проінформував її належним чином з приводу перерахунку пенсії, не роз'яснив наслідки написання в 2006 році заяви про перерахунок пенсії, чим порушив її право щодо вибору показників заробітної плати.

Посилаючись на наведені обставини, просила, з урахуванням уточнень, визнати перерахунок її пенсії у січні 2006 року таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Управління ПФУ врахувати при перерахунку її пенсії заробітну плату з індивідуальним коефіцієнтом 3,51521, з якої раніше обчислено пенсію та компенсувати різницю між пенсіями з індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати 3,51521, які вона мала б отримувати з 1 січня 2006 року по теперішній час, відповідно до вигідного варіанту в перерахунках пенсії із збільшенням страхового стажу у 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 роках, як передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пенсіями, що отримувала з 1 січня 2006 року по теперішній час, внаслідок незаконного перерахунку пенсії з 1 січня 2006 року.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Згідно з ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В межах заявлених позовних вимог позивачкою ставиться питання про захист своїх прав з 2006 року, при цьому з позовними вимогами про визнання дій управління Пенсійного фонду України у Богуславському районі Київської області щодо перерахунку пенсії у січні 2006 року протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та виплату недоотриманих сум пенсії з 1 січня 2006 року, вона звернулася 23 лютого 2009 року, тобто з пропущенням строку встановленого ст. 99 КАС України.

Крім того, про це вказує Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 22 березня 2017 року № К/800/5309/16.

Суд ставиться критично на посилання позивачки про те, що відповідачем не було роз'яснено їй про можливе порушення її інтересів при перерахунку у січні 2006 році її пенсії, оскільки вона повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України в редакції, чинній на час звернення позивача з позовом до адміністративного суду, було встановлено річний строк звернення до суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка звернулася до суду з пропуском строку, встановленого ч.2 ст. 99 КАС України в редакції, чинній на час звернення її з позовом до адміністративного суду, і вона не заявляла клопотання про його поновлення.

Статтею 100 КАС України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, вказано, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Тому, беручи до уваги заяву представника відповідача про застосування в даній справі строків звернення до суду, які позивачка пропустила, суд вважає за необхідне в задоволенні адміністративного позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 55, 99, 100, 186 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 16.06.2017 року.

ГоловуючийО. М. Василенко