Справа № 211/2055/17(2-а/211/129/17)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2017 рокусправа № 211/2055/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2017 року про повернення позову

у справі №211/2055/17

за позовом ОСОБА_1

до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках про визнання незаконної відмови у нарахуванні премії у розмірі 60% за період роботи в зоні відчуження; зобовязання розглянути на засіданні питання щодо перерахунку заробітної плати та видачі йому довідки про заробітну плату; визнати незаконними дій щодо видачі довідки №122 від 28 лютого 2017 року про заробітну плату без урахування премії 60%; зобов'язання видати поновлену довідку про заробітну плату.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2017 року адміністративний позов повернуто.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За доводами апеляційної скарги, адміністративний позов подано для захисту прав та інтересів в сфері соціального забезпечення та реалізації права на пенсійне забезпечення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що справа предметно підсудна окружному адміністративному суду, оскільки спір не стосується обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з правовою позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з копією посвідчення серії А №109536, ОСОБА_1, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 (а.с. 14).

Відповідно до змісту преамбули та статті 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв'язання пов'язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Пунктом 1 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N886 від 26 вересня 2012 року (далі - Положення), встановлено, що розгляд письмових заяв громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, здійснюється комісією Мінсоцполітики і комісіями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (далі - регіональна комісія) за поданням райдержадміністрацій.

Згідно з пунктом 9 Положення, за результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату. Форма довідки про заробітну плату встановлюється Мінсоцполітики.

Так, наказом Міністерства соціальної політики України від 12 жовтня 2012 року №644, затверджена форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

У довідці зазначається, зокрема, заробітна плата працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (у тому числі премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (із зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати), із якої визначається пенсія.

З огляду на зміст позовної заяви, предметом спору є перерахунок розміру заробітної плати (премії) та отримання довідки про заробіток за період виконання робіт в зоні відчуження, необхідність надання якої зумовлена статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для обчислення пенсії по інвалідності, що настала через каліцтво чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, справа предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо предметної непідсудності справи місцевому загальному суду, та повернув адміністративний позов, що призвело до неправильного вирішення питання та є порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 199, пунктом 4 частини 1 статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 195, 196, 199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2017 року скасувати.

Справу направити до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим