Справа № 826/6243/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 червня 2017 року № 826/6243/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Богдан-Автотрейд"

до Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Богдан-Автотрейд" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 05 квітня 2016 року № в частині стягнення 17 960,48 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог товариство зазначало про безпідставність нарахування спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в частині суми 17 960,48 грн. з огляду на недопущення ним порушення статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на доводи наведені в тексті його письмових заперечень. Просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні, суд керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Богдан-Автотрейд" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними імпортними контрактами від 18.05.2015 року №15JAC-CO523UA від 31.07.2015 року №UKR150722001 згідно листів ПАТ»МІБ» від 02.10.2015 року №232/ІІ-БТ (вх. Від 08.10.2015 року №26759/10) та від 03.12.2015 року №279/ІІ-БТ (вх. Від 18.12.2015 року №380087/10БТ).

Перевіркою пункту 3.1 встановлено порушення ТОВ "Богдан-Автотрейд" ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме:

- несвоєчасне надходження товару на суму 43 952,99 дол. США (еквівалент - 923 615,52 грн.) за імпортним контрактом від 18.05.2015 року № 15JAC-CO523UA, укладеному з компанією «ANHUI JIANGHUAI AUTOMOBILE CO.,LTD» (Китай);

- несвоєчасне надходження товару на суму 67 750,00 дол. США (еквівалент - 1 900 118,67 грн.) за імпортним контрактом від 31.07.2015 року №UKR150722001, укладеному з компанією «ZOTYE INTERNATIONAL AUTOMOBILE TRADING CO.,LTD.» (Китай).

За результатами перевірки складено акт № 155/26-15-14-06-03/38392679 від 18.03.2016 року.

Не погодившись з висновками акту перевірки ТОВ "Богдан-Автотрейд" відповідно надало відповідачу заперечення вих. №24/03 від 24.03.2016и року на акт перевірки.

Листом ГУ ДФС у м. Києві №7777/10/26-15-14-06-03 від 31.03.2016 року висновки акта перевірки № 155/26-15-14-06-03/38392679 від 18.03.2016 року залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акту перевірки № 155/26-15-14-06-03/38392679 від 18.03.2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 05.04.2016 року № , яким за порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та згідно ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 61 505,60 грн.

Незгода позивача з даним податковим повідомленням-рішенням в частині стягнення 17 960,48 грн. зумовила звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку рішенню суб'єкта владних повноважень у спірній частині, суд виходить з критеріїв правомірності такого рішення, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим перевіряє чи прийнято дане рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що спірним рішенням позивача зобов'язано сплатити пеню за порушення законодавчо визначених термінів проведення розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, Товариство з обмеженою відповідальністю "Богдан-Автотрейд" (покупець) уклало імпортний контракт поставки з компанією ANHUI JIANGHUAI AUTOMOBILE CO.,LTD» (Китай) (продавець) №15JAC-CO523UA від 31.07.2015 року, за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується сплатити та прийняти товар (автомобілі JAC) на умовах даного контракту та виставлених рахунків-фактур, специфікацій на партію товару ( інвойсів).

Так, позивачем було перераховано кошти нерезиденту компанії двома платежами: 05.06.2015 року сплачено 43 952,99 дол. США (граничний термін надходження 03.09.2015 року) та 09.07.2015 року сплачено 43 952,99 дол. США (граничний термін надходження 07.10.2015 року).

На митну територію України товар на суму 43 952,99 дол. США. (дата оплати 05.06.2015 року) надійшов 18.09.2015 року при граничному терміні надходження 03.09.2015 року, що підтверджено відбитком штампу "Під митним контролем" Одеської митниці на вантажно-митній декларації.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Богдан-Автотрейд" (покупець) уклало імпортний контракт поставки з компанією «ZOTYE INTERNATIONAL AUTOMOBILE TRADING CO.,LTD.» (Китай) №UKR150722001 від 31.07.2015 року, за умовами якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується сплатити та прийняти товар (автомобілі ZOTYE) на умовах даного контракту та виставлених рахунків-фактур, специфікацій на партію товару (інвойсів).

Так, позивачем було перераховано кошти нерезиденту компанії двома платежами: 12.08.2015 року сплачено 67 750,00 дол. США та 10.12.2015 року сплачено 87 120 дол. США (граничний термін надходження 10.11.2015 року).

На митну територію України товар надійшов 10.11.2015 року при граничному терміні надходження 10.11.2015 року, що підтверджено відбитком штампу "Під митним контролем" Одеської митниці на вантажно-митній декларації.

Надаючи правову оцінку наведеним твердженням сторін, суд виходить з того, що Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не вказує на те, з якого моменту вважається здійсненою поставка імпортного товару, а тому визначення цього моменту слід здійснювати із застосуванням норм інших нормативно-правових актів, що регулюють операції з поставки товарів, зокрема, у зовнішньоекономічній діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР (надалі - Закон N 185/94-ВР) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст. 2 Закону N 185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до п.4 ст.2 вищезгаданого Закону Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. З Постанови правління НБУ від 16.12.2012 №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за №1921/22233, розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з пп.3.1 та 3.2п.2 Інструкції «Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», затвердженої постановою правління НБУ від 24.03.1999 №136, (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за №338/3631) - далі Інструкція №136, імпортні операції резидентів (крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу, виставлення векселя на користь постачальника товару, що імпортується, або при застосуванні розрахунків у формі документарного акредитива з моменту здійснення банком платежу на користь нерезидента, потребують одержання висновку. Відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня здійснення операцій, вказаних у п. 3.1 цієї Інструкції.

Здійснення поставки - оформлення МД (у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або виконання нерезидентом усіх зобов'язань щодо поставки, покладених на нього за договором (в інших випадках). Імпорт - купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів із ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами (п.1 Інструкції №136).

Згідно з п.3.3 Інструкції №136, банк знімає з контролю операцію резидента в разі імпорту продукції з увезенням її на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню, на підставі інформації про що операцію в реєстрі МД (типу ІМ-40 "Імпорт", ІМ-41 "Реімпорт", ІМ-72 "Магазин безмитної торгівлі, " ІМ-75 "Відмова на користь держави", ІМ-76 "Знищення або руйнування"), а в інших випадках - після пред'явлення резидентом документа, який згідно з умовами договору засвідчує здійснення нерезидентом поставки продукції, виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 квітня 1991 року №959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон №959-ХІІ) момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Таким чином, моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону №185/94-ВР є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України (Постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 №21-412а11 «Про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій»).

У відповідності до положень частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права.

Відповідно до частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що товар за зовнішньоекономічним контрактом №15JAC-CO523UA від 31.07.2015 року надійшов на митну територію України 18.09.2015 року. Дану обставину підтверджено відбитком штампа "Під митним контролем" Одеської митниці, проставленим у ВМД, копію якої залучено до матеріалів справи .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що граничний строк поставки товару за зовнішньоекономічним контрактом №15JAC-CO523UA від 31.07.2015 року позивачем було перевищено на 15 днів.

Водночас, суд звертає увагу, що граничний строк поставки товару за зовнішньоекономічним контрактом №UKR150722001 від 31.07.2015 року позивачем не було перевищено взагалі, оскільки такий товар було поставлено в Україну на 90-й день граничного терміну надходження товару.

Відтак, сума пені у загальному розмірі 61 505,60 грн., що була нарахована податковим органом за період 04.09.2015 року по 21.09.2015 року в розмірі 52 253,11 грн. ((43 952,99 дол. США х 22,015573 грн (курс)) х 0,3 % х 18 днів), та за період 11.11.2015 року по 12.11.2015 року в розмірі 9 252,48 грн ((67 75,00 дол. США х 22,761335 грн. (курс)) х 0,3 % х 2 дні) є безпідставною в частині нарахування за 11.11.2015 року по 12.11.2015 рік та 19.09.2015 року по 21.09.2015 рік.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно нараховано пеню у сумі 17 960,48 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши податкове повідомлення-рішення № від 05.04.2016 року в частині застосування пені в сумі 17 960,48 грн. на предмет відповідності критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що таке прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та непропорційно. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 162 КАС України суд дійшов висновку, що таке податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування пені в сумі 17 960,48 грн.

Відповідно до правил ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 122, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № Головного управління ДФС у м. Києві в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 17 960,48 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у місті Києві у місті Києві за рахунок державних асигнувань на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Богдан-Автотрейд" (1) судові витрати в сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень гривень ).

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа