Справа № 761/8351/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/8351/17 Головуючий у 1-й інстанції: Юзькова О.Л. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Мєзєнцева Є.І.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнати протиправною бездіяльність відповідача відносно невключення його до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (Додаток 6 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР) та зобов'язання вказаного відповідача включити позивача до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (Додаток 6 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації відносно не включення ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (Додаток 6 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР); зобов'язано Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію включити ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (Додаток 6 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є інвалідом III групи з числа учасників бойових дій на території Афганістану, та став інвалідом внаслідок поранення та контузії, пов'язаної з перебуванням у цій державі, що підтверджується копією довідки від 09 грудня 2015 року до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Крім того, позивач являється внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Зважаючи на вказані обставини, 06 липня 2016 року позивач звернувся до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про включення його до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (Додаток 6 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР). До звернення було додано документи, що підтверджують статус позивача як інваліда війни та його реєстрацію у Шевченківському районі м. Києва: довідку від 01 грудня 2014 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Оскільки відповідач не надав відповідь на звернення позивача по суті звернення, ОСОБА_2 подав до Шевченківського районного суду у м. Києві позов про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме: зобов'язати Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію розглянути звернення ОСОБА_2 від 06 липня 2016 року (вх. № 109ЮПП/0-924), щодо включення його до списку громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (Додаток 6 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР) та надати відповідь по суті.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі № 761/26756/16-а позов було задоволено.

На виконання вищевказаної постанови суду, відповідач 24 лютого 2017 року надав відповідь за вих. № Ю9.109/ОПП/0-924д, у якій ОСОБА_2 було повідомлено про відмову у задоволенні його звернення та зазначено, що для включення позивача до списку громадян, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень, відсутні правові підстави.

Відмовляючи у задоволенні заяви, відповідач посилається на п. 13 Правил, який було доповнено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року № 861 «Про внесення змін до постанов Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 і Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117» згідно якого на квартирний облік беруться внутрішньопереміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у п. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також члени сімей загиблих, визначені абзацами 4-8, 16-22 п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вважаючи зазначену бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_2 та Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією існує спір про право позивача на одержання житла для постійного проживання.

Таким чином, спірні правовідносини є житловими і регулюються Житловим кодексом, яким закріплюється право громадян на житло та регулюються житлові відносини з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, як завдання житлового законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Поняття «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Водночас, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, а тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно ст. 15 ЦПК України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що спори про включення фізичних осіб до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Вказаний висновок щодо такого застосування норм права викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-14цс16.

Подібну правову позицію щодо належності спорів у сфері житлових відносин до повноважень цивільних судів висловила колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 23 лютого 2016 року (справа №21-6551а15).

Однак, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не надав оцінки юридичної природи спору, що виник між сторонами, та не звернув увагу на те, що позивач звернувся до суду за захистом прав, що виникли з житлових правовідносин, цей спір не є публічно-правовим і для нього встановлений інший порядок судового вирішення, а тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження по справі закривається з підстав, встановлених відповідно ст. 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що провадження по даній справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року - скасувати, провадження по справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст ухвали виготовлено 20 червня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Мєзєнцев Є.І.