Справа № 640/3242/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 р.Справа № 640/3242/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.
Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі № 640/3242/17
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 19.02.2014р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016р. №61 п.10;
- зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи з 19.02.2014р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013р. №975 та ст. 16-16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про повернення без розгляду на доопрацювання документів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи з 19.02.2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016 року №61 п.10.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи з 19.02.2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у відповідності з "Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, та ст. ст. 16-16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.
Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.
Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач у період з 21.04.1982р. по 19.06.1984р. проходив військову службу в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, а саме у військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі в період з 17.06.1983р. по (кінцевої дати прибуття немає), з 02.08.1983р. по 02.08.1983р., з 08.08.1983р. по 18.06.1984р. брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.
Під час проходження строкової військової служби у Демократичній Республіці Афганістан позивач отримав поранення голови, правої ноги (контузію 1983р.).
За змістом витягу протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Міністерства оборони України від 01.11.2013р. №2656, поранення голови, правої ноги (контузія 1983р.) є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії.
З 19.02.2014р. по 19.02.2016р. та з 01.03.2016р. позивачеві встановлена ІІІ група інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Також, 22.10.2013р. на підставі заяви позивача від 22.10.2013р., видано висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1870/ж, відповідно до якого описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок осколкових (вогнепальних) поранень, отриманих у 1983р.
В подальшому позивач звернувся до Харківського обласного військового комісаріату із заявою та відповідними документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, які були надіслані на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання призначення та виплати зазначеної допомоги.
29.08.2016р. Харківський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про рішення Комісії Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016р. № 61 п.10, яким повернено документи на доопрацювання, та вказано, що на день звільнення з військової служби позивач проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, тому витрати пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Крім того, в поданих документах немає документа, що свідчить про обставини поранення.
29.03.2016р. Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила позивача про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення III групи інвалідності, мотивуючи це тим, що він проходив строкову військову службу у військовій частині, що входила до складу прикордонних військ КДБ СРСР, а жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником колишніх прикордонних військ КДБ СРСР. Також зазначено про те, що позивач не перебуває на військовому обліку в органах Держприкордонслужби, відповідно правових підстав для виплати йому допомоги немає. Також Адміністрація вважає, що призначити виплату одноразової грошової допомоги має Міністерство оборони України.
У зв`язку з тим, що Міністерство оборони України не прийняло рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Отже, 29.07.2016 року Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби на своєму засіданні прийняла рішення повернути позивачу документи на доопрацювання, у зв`язку із тим, що він проходив строкову військову службу у прикордонних військах, а тому одноразову грошову допомогу повинна виплачувати Державна прикордонна служба України, та в поданих документах немає документа про обставини поранення.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої виходив з безпідставності повернення позивачу документів на доопрацювання за наслідками розгляду відповідної заяви разом із поданими документами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги. Виплату одноразової грошової допомоги повинно здійснити Міністерство оборони України.
Зазначена правова позиція узгоджується з практикою Вищого Адміністративного Суду ухвалою по справі К/800/12297/16 від 21.09.2016р., щодо права саме отримання одноразової грошової допомоги від Міністерства оборони України; ухвалою по справі №К/800/16950/16 від 11.10.2016р.,що саме дія Порядку 975 розповсюджується на позивача.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати Верховного Суду України у постановах від 18.11.2014р. та 21.04.2015р. (справи №№21-446а14, 21-135а15).
Згідно з п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 (далі - Порядок №975), у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів керівник відповідача мав подати розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству Оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в. п. п. 10 і 11 цього Порядку.
Абзацом 2 п. 13 Порядку №975 передбачено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Однак, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або в наслідок інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби дійшла висновку про повернення документів позивачу на доопрацювання.
Мотивування такого висновку в зазначеному вище рішенні є необхідність звернення до Державної прикордонної служби України а також відсутність документу, що свідчить про обставини поранення.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з рішення Комісії Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016 року № 61 п.10, відповідачем не було прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку №975.
Таким чином, рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або в наслідок інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 29.07.2016 року № 61 п.10 є протиправним, оскільки дане рішення не відповідає вимогам Порядку №975 та ч. 2 ст. 19 Конституції України.
Отже, бездіяльність Міністерства оборони України позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на соціальний захист передбачений ст. 46 Конституції України.
До того ж. слід зауважити, що позивач надав відповідачу всі необхідні документи, визначені пунктом 11 Порядку № 975, для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано документ про обставини поранення є безпідставними з наступних підстав.
Відповідно до п. 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008р. № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за №1109/15800 (далі - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001р. № 36(0169-01), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001р. за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Згідно з п. 21.8. Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994р. № 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994р. за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
З аналізу вказаних нормативно-правових актів вбачається, що документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження може бути будь-який документ, який містить таку інформацію.
Колегія суддів звертає увагу, що висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1870/ж від 22.10.2013р. не встановлено в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії), і цей висновок є належним документом, що і свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання, що також підтверджується протоколом №2656 від 01.11.2013 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989р. № 10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.
Згідно з п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991р. "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
До того ж ст.ст. 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.
Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди. Відповідно до ст. 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.
Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992", від 07.06.2001р. № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992р.
Відповідно до ст. 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
Таким чином, міждержавними угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013р.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги положення ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013р. № 975, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IIІ групи інвалідності, у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.
Разом з цим, засіданням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Міністерства оборони України від 01.11.2013р. №2656, поранення голови, правої ноги (контузія 1983 року) є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії.
На підставі зазначеного, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачу необхідно звернутися до Державної прикордонної служби України для вирішення питання по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Натомість, Міністерством оборони України не надано будь-яких доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 21.04.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі № 640/3242/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2017 р.