Справа № 813/403/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5657/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника апелянта Герея О.Д.

представника позивача Филипця Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства "Зелений гай" на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до приватного підприємства «Зелений гай» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування,

встановив:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємства «Зелений Гай» (далі - ПП «Зелений Гай») про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 року позов задоволений: стягнуто з ПП «Зелений Гай» на користь Державного бюджету України 10290,80 грн. плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Відповідач - ПП «Зелений Гай» оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час здійснення перевірки не враховано тип вантажу, який є рухомим, а тому його маса під час руху автомобіля не є сталою у різних точках автомобіля; не встановлено як відбувалося зважування: в сукупності чи кожна вісь окремо. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції був здійснений помилковий розрахунок ставок плати за проїзд автомобільними дорогами, зокрема, застосовані невірні пункти Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - Порядок) щодо розрахунку плати. Вказує на те, що чек зважування та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не є належними та допустимими доказами, так як вони не містять посилань на те, яким шляхом вони були здобуті. Також вказує, що доказів про те, чи даний транспортний засіб, саме одиночними шинами суду не надано, а тому висновки суду в цій частині є обладнання необґрунтованими.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені. Представник позивача заперечив апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.09.2016 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Житомирській області на а/д М 06 Київ-Чоп км.235+600 м., на підставі направлення №025915 від 05.09.2016 року здійснено перевірку транспортного засобу марки «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом General Trailers, реєстраційний номер НОМЕР_2, що рухався по маршруту м. Коростень - м. Новоград-Волинський, і мав 100 км пройденої відстані, та котрий належать відповідачу.

Під час перевірки виявлено, що належний відповідачу транспорт здійснював пересування без оформлення документів, передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме, за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акт №017986.

Також було проведено габаритно-ваговий контроль даного транспорту, про що складено акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №0004474 від 09.09.2016 року.

Позивачем складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 0004474 на суму 612 євро. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 342 євро.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що здійснюючи відповідачу нарахування плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пп.4 п.2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз.1 п.28 Порядку №879).

Відповідно до п. 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Отже, нормами чинного законодавства встановлені вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування.

Так, зокрема, обов'язковою умовою під час здійснення відповідних перевезень є дотримання перевізником вагових та габаритних параметрів відповідного транспортного засобу.

У разі перевезення вантажу з перевищенням відповідних вагових та (або) габаритних параметрів з перевізника справляється плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра (пункт 30 Порядку № 879 ).

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази (пункт 31 Порядку № 879 ).

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням (пункт 31-1 Порядку № 879 ).

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що на транспортному засобі позивача перевищення нормативно допустимих навантажень на вісь склало 28,6 т (нормативно допустиме - 22000 т). Таким чином, перевищення параметрів від нормативу загальної маси склало 6600 кг, що дорівнює 30%.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками судом першої інстанції про те, що посадові особи відповідача провели розрахунок плати у відповідності до приписів Порядку № 879 : перевищення навантаження на вісь складає 30%. За 20% перевищення нормативу ставка плати складає 0,27 Євро, за перевищення понад 20 % за кожні наступні 5 % - ставка складає 0,15 Євро. Отже, загальна сплата за перевищення осьових навантажень становить 0,27 Євро за 20% та 0, 15Євро - за кожні 5%, що разом становить 0,57 Євро.

Оскільки ПП «Зелений Гай» здійснювало перевезення вантажу без оформленого дозволу, найбільше перевищення 30% - від навантаження на одинарну вісь, то розрахунок правомірно виконаний, виходячи з параметру з найбільшим перевищенням, а тому плата визначена за пройдену частину маршруту за перевищення параметру більше як на 30 % у трикратному розмірі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ПП «Зелений Гай» плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування для ПП «Зелений Гай» у розмірі 345,42 Євро =(0,27+015,0,15)* 2*100*3 (п. 21 Порядку №879).

Щодо покликання апелянта на неправомірність розрахунку та хибність даних, зазначених у ньому, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, оскільки розрахунок, на підставі якого відбувається стягнення плати, є чинним, відповідачем не оскаржений.

Щодо доводів апелянта про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та чек зважування не містять відомостей про технічні засоби, якими здійснювався габаритно-ваговий контроль, то такі є надуманими, оскільки така довідка та чек складаються за затвердженою формою, про що зазначено вище і повинні містити графи, які б визначали марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо. Довідка та чек відповідають встановленим вимогам, а відсутність підпису посадової особи на чеку зважування не є підставою для визнання недійсними результатів зважування.

Також не спростовано апелянтом факту обладнання автомобіля Renault Magnum одинарними шинами, так як марка автомобіля і його заводські параметри передбачають саме такий вид шин для даного автомобіля.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Апелянтом не надано доказів того, що у автомобіля були подвійні шини, тому апеляційний суд не приймає до уваги такі доводи.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Зелений гай" залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі № 813/403/17- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

Р.П Сеник

Ухвала складена в повному обсязі 19.06.2017 року