Справа № 205/1691/17
Суддя: Нижний А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/1691/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 рокум. ДніпроСправа № 205/1691/17а
2а/205/109/17

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., розглянувши у порядку скороченого провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпрі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить:

визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо визначення ОСОБА_1 стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, починаючи з 16 вересня 2016 року призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням виплачених за зазначений період сум;

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання ним законної сили.

Відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на правомірність своїх дій.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

16.09.2016р. позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Протоколом 5010 від 18.10.2016р. відповідач призначив щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від суддівської винагороди позивача, починаючи з 16.09.2016р.

02.03.2017р. позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу роботи на посадах прокурора з 18.07.1989р. по 25.01.1999р.

Листом від 10.03.2017р. відповідач повідомив позивачу, що розмір його грошового утримання становить 80%, оскільки стаж роботи на посаді саме судді складає 12 років 2 місяці 12 днів.

Судом встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 11.05.2004р. № 514/2004 ОСОБА_1 наказом №127-к від 19.05.2004р. призначено суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та зараховано до штату цього ж суду.

Постановою Верховної Ради України від 01.04.2010р. ОСОБА_1 обрана безстроково на посаду судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Наказом Апеляційного суду Дніпропетровської області № 12 від 11.01.2012р. позивач зарахована до штату Апеляційного суду Дніпропетровської області на посаду судді безстроково відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.11.2011р. № 4048-VI.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016р. № 1515-VIII «Про звільнення суддів» відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області та наказом голови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.09.2016р. № 146/к 15.09.2016р. відраховано зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку.

З огляду на викладене стаж роботи позивача на посаді судді складає 12 років, 4 місяці і 26 днів.

Крім того, згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 має також 09 років 06 місяців 07 днів стажу роботи на посадах помічника прокурора Центрально-Міського району, помічника прокурора, старшого помічника прокурора міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (з 18.07.1989р. по 25.01.1999р.).

Таким чином загальний стаж позивача на посадах судді та прокурора становить 21 рік 10 місяців 03 дні.

Згідно із ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-Х11 (в редакції, чинній станом на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI в редакції від 7 липня 2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до вимог п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 7 липня 2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 р. № 192-VIІ (набрав чинності 29 березня 2015 року), яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 7 липня 2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Разом з тим, на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 р. № 192-VIІ у позивача вже був наявний стаж, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 82 відсотки заробітної плати судді із урахуванням її стажу роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.04.2017р. № К/800/12147/17.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на запровадження Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016р. у період з 01.01.2017р. по 04.01.2017р. максимального розміру довічного грошового утримання у сумі 10 740 грн., з огляду на наступне.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 1-8/2016 зазначено, що «закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України). Таким чином, Верховна Рада України, приймаючи Закон № 213, Закон № 911 та вносячи ними зміни до Закону № 2453, порушила частину другу статті 8, частину другу статті 150 Конституції України».

З огляду на викладене, суд зазначає, що посилання відповідача Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016р., яким з 01.01.2017р. встановлювався максимальний розмір грошового утримання в сумі 10 740 грн., суперечать правилам ст. 126 Конституції України і рішенню Конституційного Суду України від 08.06.2016р. № 1-8/2016, оскільки ним повторно було запроваджено правове регулювання, яке Конституційний Суд України вже визнав неконституційним. Відтак застосування такого правового регулювання буде прямим порушенням принципу верховенства права та конституційних прав громадян, про що вже зазначалося у рішенні Конституційного Суду України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017р. у справі № 326/157/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України не довів правомірність дій Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо визначення ОСОБА_1 стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо визначення ОСОБА_1 стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі починаючи з 16 вересня 2016 року призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням виплачених за зазначений період сум.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання ним законної сили.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

СуддяА.В. Нижний