Справа № 592/9799/16-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 р.Справа № 592/9799/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинській К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2017р. по справі № 592/9799/16-а

за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

до ОСОБА_1

про стягнення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму безпідставно отриманої грошової допомоги у розмірі 12263,36 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що для отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактиним місцем проживання з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. На підставі заяви відповідача від 12.01.2015 року, відповідних документів, поданих до управління, їй, як представнику сім'ї, була призначена виплата грошової допомоги щомісяця з 12.01.2015 року по 11.07.2015 року. В той же час, за наслідками перевірки ДФІ у Сумській області, департаментом було отримано акт від 26.09.2016 року №04-07/6, зі змісту якого стало відомо, що відповідач в порушення вимог п.6 Порядку надала недостовірну інформацію про перебування у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідачу було направлено лист-повідомлення з пропозицією повернути безпідставно отримані бюджетні кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку. До цього часу, належна до повернення сума боргу в розмірі 12263, 36 грн. не повернута. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отриману грошову допомогу у зазначеному вище розмірі.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 14.06.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі - закриттю з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 12.01.2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулась із заявою до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-конунальних послуг (а.с.3).

У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що ні вона, ні члени її сім'ї станом на 12.01.2015 року не мають депозитних вкладів у банках, які перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

На підставі даної заяви ОСОБА_1 та відповідних документів, поданих до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, їй, як представнику сім'ї, була призначена виплата грошової допомоги щомісяця з 12.01.2015 року по 11.07.2015 року (а.с.6,7).

За наслідками перевірки ДФІ у Сумській області, департаментом було отримано акт від 26.09.2016 року №04-07/6, зі змісту якого стало відомо, що відповідач в порушення вимог п.6 Порядку надала недостовірну інформацію про перебування у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Відповідачу було направлено лист-повідомлення з пропозицією повернути безпідставно отримані бюджетні кошти на рахунок департаменту в добровільному порядку. На момент звернення із даним позовом до суду належна до повернення сума боргу в розмірі 12263,36 грн. не повернута.

На підставі викладеного позивач звернувся із позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_1 12.01.2015 року із заявою про отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, остання не мала на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, а тому позивачем не надано жодних доказів, на підставі яких можна було б зробити висновки про задоволення позову.

Колегія суддів частково погоджується із доводами апеляційної скарги та зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою вищевказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з частиною 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Отже, перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем в адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

При цьому, позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи.

За змістом статті 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав.

Колегією суддів встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом стала переплата відповідачу коштів державної допомоги внутрішньо переміщеним особам в сумі 12263,36 грн.

Отже, отримавши щомісячну адресну допомогу як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідач набула право власності на неї, та їй як власнику цих грошей належать права і обов'язки щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Оскільки спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену позивачем щомісячну адресну допомогу та стягнення з неї 12263,36 грн., то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер.

Таким чином, у випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю ОСОБА_1, а тому не підпадає під дію п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 22 вересня 2015 року №21-2209а15, від 22 вересня 2015 року у справі №П/811/3781/14, від 21 червня 2016 року № 21-618а 16 та від 13 вересня 2016 року № 21-1928а16, яка в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування усіма судами.

Таким чином, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 157 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 41, 157, 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради задовольнити частково.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.04.2017р. по справі № 592/9799/16-а скасувати.

Провадження у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 16.06.2017 р.