Справа № 2-а/1570/9232/2011
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2012-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2012 р.Справа № 2-а/1570/9232/2011

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Артеменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання бездіяльності, дій протиправними, незаконними, безпідставними, принизливими, образливими, встановлення відсутності та перевищення повноважень при складанні вимоги про сплату боргу та по нарахуванню додаткових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визнання вимоги від 05.05.2011 року в сумі 1 288,80 грн. за 2010 рік незаконною, протиправною, безпідставною та її скасування та інше,

В С Т А Н О В И Л А :

07.11.2011 року ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області (далі управління ПФУ) про визнання бездіяльності, дій протиправними, незаконними, безпідставними, принизливими, образливими, встановлення відсутності та перевищення повноважень при складанні вимоги про сплату боргу та по нарахуванню додаткових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визнання вимоги від 05.05.2011 року в сумі 1 288,80 грн. за 2010 рік незаконною, протиправною, безпідставною та її скасування, вважати її відкликаною та зобовязання відкликати вимогу № ф.47, визнання боргу по додатковим нарахуванням єдиного внеску за 2011 рік в сумі 979,59 грн. незаконним, протиправним, безпідставним та скасувати його як такий, вважати його відкликаним та зобовязання відкликати борг, зобовязання видати довідку про відсутність різного роду заборгованості в строки до 3-х календарних днів, зобовязання поновити з Державної податкової інспекції в м.Білгород-Дністровський довідку про відсутність заборгованості по податках і зборах та довідку про сплату єдиного податку впродовж підприємницької діяльності з липня 2005 року по березень 2011 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що незгодна з нарахуванням їй страхових внесків за 2010 рік, оскільки відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» платник єдиного податку не є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування. Вимога відповідача про стягнення збору складена на підставі ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п.1-9 якої з 01.01.2011 року втратили чинність. Позивач також зазначає, що звіт за 2010 рік та повідомлення про нарахування внесків від 29.03.2011 року їй не знайомі та нею не підписувались. 14.03.2011 року позивач подала заяву про припинення підприємницької діяльності, однак через неправомірні дії відповідача запис в Єдиному державному реєстрі не було здійснено завчасно.

Відповідач заперечував проти позову та зазначав, що позивач з 07.07.2005 року знаходиться на обліку в управлінні як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та згідно даних Білгород-Дністровської ОДПІ у 2010 році знаходилась на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до пп.4 п.8 розділу ХV «Прикінцеві положення»Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок), самостійно встановлюють для себе суму страхового внеску та зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період. На підставі викладеного, позивач вважав вимоги ОСОБА_2 незаконними, просив в їх задоволенні відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно зясовані обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

07.07.2005 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради проведена державна реєстрація ОСОБА_2 як фізичної особи підприємця.

Позивач протягом 2005-2011 року знаходилась на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвами про сплату єдиного податку (а.с.31-32).

Згідно довідки Білгород-Дністровської обєднаної ДПІ від 28.04.2011 року позивач щомісячно сплачувала єдиний податок в сумі 200 грн. за місяць в період з 01.01.2008 року по 28.02.2011 року та в розмірі 86 грн. за місяць в період з 01.03.2011 року по 31.03.2011 року.

29.03.2011 року позивачем до управління ПФУ подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2010 рік (а.с.36-37). З цього звіту вбачається, що позивачем фактично сплачені страхові внески в розмірі 1 008,00 грн. замість належного 2 296,80грн. Тому недоплата становить 1 288,80 грн.

В звязку із відмовою позивача сплатити в добровільному порядку суми страхових внесків, управлінням ПФУ на адресу позивача направлено вимогу Ф.47 від 05.05.2011 року, в якій сума недоїмки зі страхових внесків на загальнообовязкове держане пенсійне страхування складає 1 288,80 грн., та яку позивач отримала 01.07.2011 року (а.с.38).

Розмір страхових внесків з липня по грудень 2010 року збільшився в звязку із внесенням 08.07.2010 року змін до пп.4 п.8 розділу ХV «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які передбачали, що сума страхового внеску встановлюється фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Наведені зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»діяли до 01.01.2011 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про встановлення відсутності та перевищення повноважень відповідача при складанні вимоги про сплату боргу та по нарахуванню додаткових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визнання вимоги від 05.05.2011 року в сумі 1 288,80 грн. за 2010 рік незаконною, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст.6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»№ 746 від 28.06.1999 року щодо звільнення субєктів підприємництва, які сплачують єдиний податок, від збору на обовязкове державне пенсійне страхування, на якій в обґрунтування своїх вимог посилається позивач, суперечать приписам Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на вимогах п.16 розділу ХV «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за яким до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом інші закони України та нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить йому.

Крім того, управління ПФУ нарахувало позивачу за 1 квартал 2011 року, тобто до часу припинення підприємницької діяльності, заборгованість по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 979,59 грн.

Суд першої інстанції визнав правомірними дії відповідача щодо нарахування такої заборгованості, оскільки вони відповідають положенням ст.ст.1,4,9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011 року. Відповідно до наведених норм закону фізичні особи підприємці, в т.ч. ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобовязані сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно встановлених законодавством строків і тарифів, з метою забезпечення захисту прав застрахованих осіб та членів їх сімей на отримання страхових виплат.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що він ґрунтується на вимогах закону.

Позивач заявила про припинення підприємницької діяльності та 14.03.2011 року внесений відповідний запис в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.14), тому на підставі пп.5.2 п.5 Порядку взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 21-6 від 27.09.2010 року, зобовязана здійснити всі розрахунки перед Пенсійним фондом України.

Оскільки суд першої інстанції встановив, що при винесенні вимоги позивачу про сплату боргу та нарахуванню внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в сумі 1 288,80 грн., та при нарахуванні єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування в розмірі 979,59 грн. управління ПФУ діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд правомірно відмовив в задоволенні інших вимог, які мають похідний характер від зазначеного.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання бездіяльності, дій протиправними, незаконними, безпідставними, принизливими, образливими, встановлення відсутності та перевищення повноважень при складанні вимоги про сплату боргу та по нарахуванню додаткових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, визнання вимоги від 05.05.2011 року в сумі 1 288,80 грн. за 2010 рік незаконною, протиправною, безпідставною та її скасування та інше залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.М.Градовський

Суддя: К.В.Кравченко