Справа № 804/3129/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2016 р. Справа № 804/3129/14
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за позовом Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровськудо Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто»про стягнення заборгованості в сумі 4261,99грн., -
Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську,звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою доПублічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто», в якій просило стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, в розмірі 4261,99грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач, в порушення вимог пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) та пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція), не здійснює своєчасні розрахунки з органами Пенсійного фонду по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії своєму колишньому працівникові ОСОБА_1, призначеної відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), через що у підприємства утворилася заборгованість за 2013 рікв розмірі 4261,99грн.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не зявився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на момент прийняття Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) не передбачав обовязку відшкодування підприємствами виплачених працівникам відповідних пільгових пенсій на підставі ст.13 Закону №1788-ХІІ, що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообовязкового платежу. Абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закон №1058-ІV прямо визначений обовязок лише щодо відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Отже, у відповідача не виникало обовязку по відшкодуванню позивачу понесених ним витрат на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 за 2013 рік у сумі 4261,99грн. Крім того, відповідач посилався на те, що ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» не є правонаступником підприємства, в якому працював ОСОБА_1 (ДП «Дніпропетровської станції технічного обслуговування №2»), тому позивач не повинен сплачувати будь-які відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії цьому пенсіонеру.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи, в розумінні приписів ч.11 ст.35 КАС України, був повідомлений належним чином.
Зважаючи на приписи ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-ІV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-ІV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 зазначеного пункту підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів "а", "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).
Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону № 1788-ХІІ.
Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663 (далі Інструкція).
Згідно з п.п.6.4, 6.5, 6.8, 6.9 та 6.10 п.6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає "Повідомлення"для зазначених підприємств через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у таких випадках здійснюється підприємством на рахунок органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
Як слідуєз матеріалів справи, наказом Дніпропетровського обласного виробничого об'єднання «Дніпропетровськавтотехобслуговування» від 16.06.1978р. №110/к ОСОБА_1 прийнято 17 червня 1978 року на роботу у цех № 2 слюсарем 3 розряду з ремонту автомобілів.
Наказом Дніпропетровського обласного підприємства автомотосервіса та торгівлі «Дніпропетровськавтомотосервіс» від 30.04.1992р. №74-к ОСОБА_1 звільнено з посади маляра 4 розряду «Дніпропетровської станції технічного обслуговування №2» (скорочено ДСТО-2) з 30 квітня 1992 року.
Як зазначалося вище, предявлений адміністративний відповідачем не визнається також з тієї підстави, що, на думку останнього, ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» не є правонаступником підприємства, в якому працював ОСОБА_1 (ДП «Дніпропетровської станції технічного обслуговування №2»), тому позивач не повинен сплачувати будь-які відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії цьому пенсіонеру.
При цьому питання правонаступництва вказаних підприємств вже розглядалося у судовому порядку в рамках вирішення адміністративної справи №2а/0470/7506/12 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.
Як слідує з ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016р. у справі №2а/0470/7606/12, копія якої міститься в матеріалах справи, судом апеляційної інстанції досліджена довідка №489, видана Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровськ-Авто» в серпні 2011 року щодо назв цього підприємства.
Згідно з вказаною довідкою підприємство утворено в 1968 році на базі Дніпропетровської фабрики «Металопобутремонт».
З 09.07.2003р. ВАТ «ДАС» перейменовано в Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» (свідоцтво про державну реєстрацію від 09.07.2003р. №04052092ю0010672).
Отже, доводи відповідача про те, що Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» не є правонаступником у даних правовідносинах спростовуються вищенаведеним.
Крім того, відповідно до довідок, уточнюючих особистий характер праці або умови праці, необхідний для призначення пільгової пенсії, що стосується ОСОБА_1, зазначені довідки були видані вказаній особі Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів» (березень 2008 року №27/59, 31.03.2008р. №27/60), а також Відкритим акціонерним товариством «Дніпропетровськ-Авто» (травень 2008 року №145 та №146), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто».
Водночас, листом№32 від 14.01.2011р. Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» відізвало довідки №145 та №146 від 06.05.2008р., які дають право на призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, оскільки відповідач вважає, що такі довідки були надані помилково у звязку з тим, що ДП «ДСТО-2» Відкритого АТ «ДАС», на якому працював ОСОБА_1 в період з 17.06.1978 року по 30.04.1992 року, було реорганізовано в самостійну юридичну особу ЗАТ «ДСТО-2» шляхом відокремлення і перетворення на підставі рішення загальних зборів ВАТ «ДАС» від 28.12.1995 року. При цьому, суд звертає увагу, що законодавством України не передбачено відзивання такої довідки.
Відкритим акціонерним товариством «ДАС» приватизовано нерухоме майно Дніпропетровської СТО-2, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магдалиніська, 2а, про що зокрема, свідчить Витяг інвентаризаційної відомості переліку майна, що передано у власність Відкритому акціонерному товариству «ДАС» 01.05.1993 року при формуванні його статутного капіталу. Отже, Відкрите акціонерне товариство «ДАС» стало правонаступником Дніпропетровської СТО-2. В подальшому, правонаступником Відкритого акціонерного товариства «ДАС» з 09.07.2003 року стало Відкрите акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто», а з 08.04.2010 року - Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто», що також спростовує доводи відповідача про те, що Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» не є правонаступником у даних правовідносинах.
Таким чином, судовим рішенням у справі №2а/0470/7606/12 встановлено факт того, що відповідач є правонаступником підприємства, на якому працював ОСОБА_1
Відповідно до ст.70 КАС України визначаються підстави для звільнення від доказування.
Зокрема в ч.1 ст.72 КАС України зазначається, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
При цьому суд зазначає, що постанова або ухвала суд апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду, у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, згідно зі ст.254 КАС України.
Так, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016р. у справі №2а/0470/7506/12 є такою, що набрала законної сили 12.07.2016р. відповідно до ст.254 КАС України.
Отже, встановлені нею обставини не потребують доказування при розгляді цієї справи.
У звязку із несплатою відповідачем витрат на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 за 2013 рік у підприємства виникла заборгованість (недоїмка) перед управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська,правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, за 2013 рік в сумі 4261,99грн., відповідно до розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "б" - "з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за 2013 рік, копія якого міститься в матеріалах справи.
Отже, загальна сума заборгованості відповідача по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на момент розгляду справи становить 4261,99грн.
Оскільки відповідачем було отримано відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, та, будь-яких заходів щодо оскарження зазначених розрахунків з боку відповідача вжито не було, зазначені розрахунки є узгодженими і обовязковими до виконання, а відтак такими, що підлягають сплаті.
Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Будь-яких належних доказів в розумінні ст.70 КАС України, які б мали наслідком спростування правомірності доводів позивача, викладених в заявленому адміністративному позові, відповідачем до суду надано не було, як не було надано і доказів, які б свідчили про відсутність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат, на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 4261,99грн.
Правомірність та законність компенсації підприємствами витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. «а-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підтверджено також і постановами Верховного Суду України, зокрема від 23.03.2010 р., від 13.02.2012 р. та від 25.09.2012р.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 122, 128, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позовЦентрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» про стягнення заборгованості в сумі 4261,99грн. задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» суму витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України,у розмірі 4261,99 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят одна гривня 99 копійок) на користьЦентрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу, з урахуванням приписів ч. 8 ст. 183-2 цього Кодексу, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровській окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2