Справа № 2-а-245/09/2101
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 р.Справа № 2-а-245/09/2101

Категорія:10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Кириленко М.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 23 березня 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березня 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення (далі УПСЗН) Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобов'язання здійснити перерахунок нарахованої і сплаченої з липня 2007 року по теперішній час допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку відповідно до вимог чинного законодавства, але не менше розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини до шести років; стягнення заборгованість в сумі 7929,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є отримувачем державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яку відповідач призначив в 2007 році та проводив нарахування цієї державної допомоги у меншому розмірі ніж це передбачено Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 23 березня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій зазначено, що вказана постанова прийнята при неповному встановленні обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права і тому ставиться питання про скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

У липні 2007 року позивачу призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі передбаченому Постановою КМУ від 27.12.2001 №1751 "Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" та з урахуванням Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік".

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у 2007 році неправомірно проводились виплати відповідно до Постанови КМУ "Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми", однак, позивачка пропустила встановлений законом строк для звернення до суду, що і стало підставою для відмови в задоволенні позову. Щодо відмови у задоволені позовних вимог за 2008-2009 рік, то суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача субєкта владних повноважень під час нарахування та виплати ОСОБА_1 соціальної допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 99 КАС України (у редакції до 07.07.2010р.) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернулася до суду 11 березня 2009 року. Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк звернення до адміністративного суду. Доказів поважності пропуску строку, до суду надано не було.

Відповідно до статті 100 КАС України (у редакції до 07.07.2010р.) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом.

Приймаючи до уваги, що відповідач наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог на підставі пропуску строку звернення до адміністративного суду, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в частині позовних вимог за 2007 рік.

Щодо позовних вимог в частині сплати у 2008-2009 роках, то Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" були внесені зміни, які вступили в силу з 01 січня 2008 року і у відповідності до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 безпосередньо пункт 23 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та аналогічні норми Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" неконституційними не визнавалися.

Тому, враховуючи те, що відповідач в 2008 році виплачував позивачу допомогу у розмірі 144 грн. тобто не менше 130 грн., встановлених новою редакцією статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", суд прийшов до вірного висновку щодо правомірності його дій. Аналогічні правовідносини склались і у 2009 році.

Виходячи з наведеного, судова колегія суддів надходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, так як всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бериславського районного суду Херсонської області від 23 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий:

Судді: