Справа № 817/926/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" червня 2017 р. Справа № 817/926/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Котік Т.С.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" лютого 2017 р. у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправними та скасування розрахунку, постанови

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 (СПД ФО ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправним та скасування розрахунку від 17.05.2016 №9 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 133,20 євро.

В ході судового розгляду даної адміністративної справи, на підставі ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2016 у справі №817/1176/16 за позовом СПД ФО ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання нечинною та скасувати постанову від 05.07.2016 №029406 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00грн., та на виконання вимог ст.116 КАС України, вказані адміністративні справи об'єднано в одне провадження шляхом приєднання до справи №817/926/16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані розрахунок плати за проїзд та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесені в супереч чинному законодавству та без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття.

Позивач зазначає, що 17.05.2016 працівниками Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області без форменого одягу та без пред'явлення службових посвідчень проведено рейдову перевірку, зокрема, автомобіля марки "Камаз", моделі 5410, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4 та який перебуває у користуванні СПД ФО ОСОБА_3 В ході рейдової перевірки працівниками Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області було складено акт перевірки, у якому зафіксовано порушення ОСОБА_4 та СПД ФО ОСОБА_3 транспортного законодавства, а саме: при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень не пред'явлено особі, яка уповноважена здійснювати контроль, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення: дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. 05.07.2016 відповідач, без повідомлення про дату час та місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, на підставі даного акта перевірки виніс постанову №029406, якою застосував до позивача адміністративного-господарський штраф у сумі 1700,00грн. Разом з тим, в ході перевірки було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі якого прийнято розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з яким ОСОБА_4 належить сплатити 133,20 євро. Проте, в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 05.07.2016 до оскаржуваного розрахунку в якості платника дописано ОСОБА_3 з відміткою «дописаному вірити», скріплено підписом старшого державного інспектора та печаткою Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області. Вважає, що оскаржувані розрахунок та постанова відповідача винесені з порушенням чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач по справі подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що 17.05.2016 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області було проведено рейдову перевірку дотримання перевізниками транспортного законодавства України, які надають послуги з перевезення пасажирів та вантажів (в т.ч. автомобілями-таксі) в межах України і міжнародному сполученні, за додержанням вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) на транспортних сполученнях а/д Київ - Чоп 272км, а/д Київ - Чоп 434км, зокрема, автомобіля марки "Камаз", моделі 5410, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4 В ході перевірки встановлено відсутність дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, яке виявлено за результатами габаритно-вагового контролю, про що було складено довідку від 17.05.2016, акт від 17.05.2016 №0002518, а також розрахунок плати за проїзд від 17.05.2016 №9 на суму 133,20 євро. Оскільки вказаний автомобіль перебував у користуванні позивача, то 06.09.2016 на його адресу було надіслано повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту 14.06.2016 о 10:00год., яке він отримав 10.06.2016, однак на розгляд справи не прибув. В ході розгляду даної справи Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області встановлено, що перевізником вантажу є саме ОСОБА_3, у зв'язку з чим розгляд справи перенесено на 05.07.2015, а до оспорюваного розрахунку внесеного запис щодо платника. Зазначила, що запис внесено у такий спосіб, оскільки розрахунок формується автоматизовано з неможливістю зазначення більше одного платника. Крім того, оскільки позивач не прибув на розгляд справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту 14.06.2016, то його виклик на розгляд такої справи 05.07.2016 не здійснювався. Таким чином, 05.07.2016 на підставі акта перевірки від 17.05.2016 року прийнято постанову №029406, якою до позивача застосовано адміністративно - господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт , відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України №2344-ІІІ , а саме: з надання послуг з перевезенням пасажирів та вантажів без оформлення документів. Вважає, що оскаржувані розрахунок та постанова є правомірними.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.05.2016 року державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, на підставі направлення на перевірку від 16.05.2016 року №002313, проведено рейдову перевірку дотримання перевізниками транспортного законодавства України, які надають послуги з перевезення пасажирів та вантажів (в т.ч. автомобілями-таксі) в межах України і міжнародному сполученні за додержанням вимог Закону №2344-III, Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, на транспортних сполученнях а/д Київ - Чоп 272км, а/д Київ - Чоп 434км, зокрема, автомобіля марки "Камаз", моделі 5410, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4 та яким керував ОСОБА_5 (а.а.с.14, 97).

За наслідками перевірки складено акт додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.05.2016, у якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_5 законодавства про автомобільний транспорт, а саме: при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень не пред'явлено особі, яка уповноважена здійснювати контроль, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення: дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (а.с.107). У даному акті зафіксовано, що водій з актом ознайомлений без зауважень.

Крім того, в ході перевірки, на підставі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.99), державними інспекторами складено акт за №0002518 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.100), а також розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за №9 (а.с.98), згідно з яким ОСОБА_4 належить сплатити 133,20 євро.

В ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 05.07.2016 до розрахунку плати за проїзд від 17.05.2016 за №9 кульковою ручкою дописано в якості платника ОСОБА_3 з відміткою «дописаному вірити», скріплено підписом старшого державного інспектора відділу лінійного контролю Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області ОСОБА_6 та печаткою Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (а.а.с.158-159).

За результатами розгляду справи про порушення чинного законодавства у сфері автомобільного транспорту, на підставі акта перевірки від 17.05.2016, начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області прийнято постанову від 05.07.2016 №029406 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до СПД ФО ОСОБА_3 за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III (надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів), застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00грн. (а.с.108).

Вважаючи такі розрахунок та постанову протиправними, СПД ФО ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, законності та обґрунтованості винесеного судом першої інстанції рішення судова колегія зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюється Законом №2344-III, Порядком здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

В силу вимог п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Частиною 4 статті 6 Закону №2344-III та п.4 Положення №103 встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

До завдань Укртрансбезпеки належить, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства (п.4 Положення №103).

Згідно з п.8 Положення №103 та п.3 Порядку №1567, Укртрансбезпеки реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Постановою Кабінету Міністрів України 26.06.2015 №592 затверджено, що територіальним органом Укртрансбезпеки в Рівненській області є Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області.

Відповідно до ч.14 ст.6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

В ході судового розгляду, твердження позивача про проведення державного контролю посадовими особами без форменого одягу, без представлення службового посвідчення, направлення на перевірку та індивідуальної печатки, не знайшли свого підтвердження, а відтак суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги доводи позивача з цього приводу.

Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається та затверджується наказом Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).

Згідно з п.14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як зазначено вище, оспорюваною постановою від 05.07.2016 №029406 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення дозволу на їх перевезення з перевищенням вагових обмежень.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Судом встановлено, що автомобіль марки "Камаз", моделі 5410, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с.14), та перебуває у користуванні СПД ФО ОСОБА_3

З товарно-транспортної накладної від 17.05.2016 №1381 вбачається, що перевізником автомобіля з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіпа марки "Trailer", моделі S363 EL, з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, є СПД ФО ОСОБА_3 (а.с.16).

Разом з тим, 11.05.2016 між СПД ФО ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено цивільно-правовий договір (а.с.18), згідно з яким ОСОБА_5 зобов'язаний виконати послуги водія вантажного автомобіля на свій ризик та самостійно організовує виконання роботи, а відтак, був зобов'язаний прослідкувати за навантаженням вантажу в кількості, яка відповідає зазначеній у товарно-транспортній накладній від 17.05.2016 №1381.

Частиною 2 статті 48 Закону №2344-III визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Суд першої інстанції в даному випадку прийшов до висновку, що в ході проведення рейдової перевірки автомобіля з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіпа з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, відповідачем було визначено статус ОСОБА_4 як автомобільного перевізника ґрунтуючись лише на реєстраційних документах такого транспортного засобу, та не беручи до уваги інших документів, визначених Законом №2344-III для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, відповідно до яких таким перевізником є саме СПД ФО ОСОБА_3, уповноваженим представником якого, згідно з договором від 11.05.2016, є водій - ОСОБА_5

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що при вирішенні питання про застосування фінансової санкції, з урахуванням всіх наявних документів визначених Законом №2344-III для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, відповідачем правильно було визначено перевізника. Помилкове зазначення у розрахунку № 9 від 17.05.2016 року прізвища власника транспортного засобу замість прізвища перевізника не впливає на правильність вирішення питання про притягнення перевізника вантажу до відповідальності за перевезення великовагового вантажу, тобто ОСОБА_3 та на необхідність оплати такого рахунку, так як підстави його складання та факт виявлення вантажу з перевищенням нормативних вагових параметрів належного позивачу підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно - вагового контролю, яка складена в присутності водія за договором від 11.05.2016 року ОСОБА_5 (а.с. 20), актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 22) в який складений також в присутності водія, актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.05.2016 року в який складений в присутності водія за договором, із зазначенням прізвища як власникаа транспортного засобу так і перевізника ОСОБА_3

Крім того в даному випадку позивачем не заперечується факт виявлення транспортного засобу з перевищенням нормативних вагових параметрів, що стверджується його повідомленням ( а.с. 17) та що слідує з пояснень представника позивача наданих в судовому засіданні.

Частина 4 статті 48 Закону №2344-III передбачає, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування встановлений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), дія якого поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Пунктом 3 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з п.18 Порядку №879, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

При цьому, у разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування (ч.4 п.21 Порядку №879).

Згідно з пп.5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Так, в ході перевірки, державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на пересувному пункті проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та причіпа з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, за результатами якого оператором надано квитанцію №17820 про результати перевищення вагових обмежень (а.с.21), згідно з якою загальна маса 41т 40кг при допустимих 40т, осьове навантаження на строєну вісь 25т 45кг при допустимих 22т, про що було складено довідку від 17.05.2016, акт від 17.05.2016 №0002518 та розрахунок плати за проїзд від 17.05.2016 №9 на суму 133,20 євро (а.а.с.19-20, 22).

З товарно-транспортної накладної від 17.05.2016 №1381 (а.с.16), вантаж, відходи деревини, навантажено на автомобіль з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з причіпом (д.р.н. НОМЕР_2) у м.Новоград-Волинський Житомирської області для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезення відповідних вантажів, до пункту розвантаження у м.Костопіль Рівненської області, що становить понад 120км.

Розрахунок плати за проїзд від 17.05.2016 №9 складений з урахуванням показника загальної відстані маршруту автомобіля (д.р.н. НОМЕР_1) 120км.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний розрахунок сформований всупереч вимогам п.31-1 Порядку №879, оскільки плата за проїзд визначена з урахуванням показника загальної відстані маршруту перевезення вантажу автомобілем з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з пункту завантаження до пункту розвантаження, а не за фактично пройдену частину такого маршруту.

Судова колегія в даному випадку звертає у вагу на те, що розрахунок плати за проїзд відповідачем було проведено правильно з урахуванням планового загального показника відстані маршруту (120 км), але суд першої інстанції надав не правильної оцінки зазначеним обставинам виходячи з наступного.

Пунктом 22 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Згідно з п.24 Порядку №879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом встановлено, що у зв'язку з виникненням перенавантаження під час виконання рейсу автомобілем з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, вантажоодержувачем товару ФОП ОСОБА_7 було перевантажено на власний автомобіль марки «Урал» з державним реєстраційним номером ВК3867АВ 5м3 вантажу (а.а.с.15, 17).

Поряд з цим, судом не встановлено, що таке перевантаження здійснювалось під контролем (за участі) посадових осіб відповідача. Судом також й не встановлено обставин повідомлення позивачем про таке перевантаження відповідача в день проведення габаритно-вагового контролю чи про проведення повторного габаритно-вагового контролю, як це передбачає Порядок №879 .

Зазначені обставини в даному випадку є підставою для відповідача, при здійсненні розрахунку плати за проїзд великовагових транспортних засобів, для застосування планового загального показника відстані маршруту великовагового транспортного засобу(120 км).

Судова колегія також зазначає, що обставини зазначення в розрахунку плати за проїзд іншої особи, власника транспортного засобу, яка не є суб'єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт та внесення 05.07.2016, до такого розрахунку кульковою ручкою відомостей щодо іншого платника, ОСОБА_3, без викреслення первинного платника ОСОБА_4, як зазначає позивач та суд першої інстанції у своєму рішенні, в даному випадку, не можуть свідчити про його протиправність і не впливають на вирішення питання про притягнення перевізника вантажу до відповідальності за перевезення великовагового вантажу, тобто ОСОБА_3 та спростовуються вище наведеними обставинами встановленими судом апеляційної інстанції.

Щодо прийняття оспорюваної постанови про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, суд зазначає наступне.

Пунктом 21 Порядку №1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до пунктів 26-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням, а в разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Як встановлено з матеріалів справи, 06.09.2016 відповідачем на адресу СПД ФО ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надіслано повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту 14.06.2016 о 10:00год., яке вони отримали 10.06.2016 та 09.06.2016 відповідно (а.а.с.85, 103-106), повідомлення щодо перенесення розгляду такої справи на адресу позивача не надсилалися.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про недотримання відповідачем вимог п.26 Порядку №1567 щодо належного повідомлення СПД ФО ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, а тому оспорювана постанова прийнята Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області з порушенням норм чинного законодавства.

Судова колегія не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на те, що Порядком №1567 не передбачено повторного повідомлення чи виклику особи на розгляду матеріалів про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту. Розгляд питання щодо порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту в інший час, у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання, повідомленої у спосіб визначений законом про час і місце розгляду справи про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту, не впливає на правильність його вирішення і є правом відповідача розглянути справу за наявними матеріалами протягом строку встановленого для розгляду відповідачем справ даної категорії.

У відповідності до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Слід також зазначити, що згідно з пп. 1, 9 ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, доведено правомірність прийнятих ним рішень, в ому числі оскаржуваного розрахунку.

Постанову начальником Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області №№029406 від 05.07.2016 року про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу в сумі 1700,00 грн. прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підстави для їх скасування відсутні.

Судом першої інстанції не встановлено належним чином обставини у справі та не надано відповідну правову оцінку представленим доказам, тому постанова підлягає скасуванню у відповідності до ст.202 КАС України з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" лютого 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Т.С. Котік

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" червня 2017 р.