Справа № 553/3243/16-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 р.Справа № 553/3243/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 03.05.2017р. по справі № 553/3243/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Полтаві , Інспектора патрульної поліції № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_2

про визнання дій незаконними, скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_2, (далі по тексту інспектор УПП в м. Полтаві ОСОБА_2, перший відповідач), Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції (далі по тексту УПП у м. Полтаві, другий відповідач), в якому просив суд :

1) Визнати незаконними дії поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_2, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії АР № 316636 від 09.09.2016 року незаконними;

2) Скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії АР № 316636 від 09.09.2016 року, а справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрити.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.05.2017 року по справі № 553/3243/16-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції №4 батальйону УПП у м. Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Полтаві про оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 316636 від 09.09.2016 року відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.05.2017 року по справі № 553/3243/16-а закрито адміністративне провадження в справі № 553/3243/16а в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції №4 батальйону УПП у м. Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Полтаві про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, в звязку з відсутністю в діях притягуємого складу адміністративного правопорушення.

Позивач не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин у справі, неправильне та неповне дослідження доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 03.05.2017 року по справі № 553/3243/16-а скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що порушення ОСОБА_1 п.2.9 Правил дорожнього руху 09.09.2016 року не мало місця. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП винесена відповідачем за відсутності належних і допустимих доказів, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення. Крім того, стверджує про порушення першим відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вимог ст.ст.251, 268, 278, 279, 280, 283 КУпАП. Так, інспектор Кузін С.Д. перед початком розгляду справи не представився, перебував у службовому автомобілі, в той час як позивач знаходився на проїжджій частині, відповідач не оголосив, яка справа підлягає розгляду, не розяснив позивачу його права і обовязки, не заслухав позивача та не взяв до уваги його пояснення, про те, що мобільним телефоном ОСОБА_1 не користувався, а лише тримав у руках GPS-навігатор, яким користується у звязку з робочою необхідністю. На думку позивача, інспектором безпідставно витребувано посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не надано для ознайомлення докази вчинення правопорушення, зокрема, відеозапис. Позивач також зазначив, що вказівка на п.2.9 ПДР в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки відповідачем на конкретизовано, який саме підпункт цього пункту порушив позивач. Однак, вищезазначене не було взято до уваги судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 03.05.2017 року по справі № 553/3243/16-а скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Представник другого відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Перший відповідач та представник другого відповідача в судове засідання не прибули, відповідачі про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 вересня 2016 року поліцейським роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ОСОБА_2 складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 316636 від 09.09.2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху, за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 09.09.2016 року об 11 год. 58 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1, у м. Полтава, вул. Сінна, під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою, а також діями першого відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії АР № 316636 від 09.09.2016 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про оскарження вказаних дій відповідача та постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем порушення п.2.9 Правил дорожнього руху підтверджено належними та допустимими доказами, а дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено частиною 2 статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп. «д» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 31 Закону України Про Національну поліцію полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що факт порушення позивачем пп. «д» п.2.9 ПДР підтверджується наданою до матеріалів справи копією відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля, з якого вбачається, що позивач під час керування транспортним засобом користувався засобом зв'язку - мобільним телефоном, який тримав у руці біля скроні обличчя.

З вказаного відеозапису вбачається, що ним зафіксовано розмову позивача по мобільному телефону, а пристрій, який позивач тримав у руці, не є GPS-навігатором, як це зазначив позивач в апеляційній скарзі.

Слід відмітити, що відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського позивач на початку спілкування з поліцейськими не заперечував факту вчинення ним правопорушення, і не повідомляв про те, що працює водієм, займається розвезенням товарів на вантажному фургоні та в звязку з цим користується GPS-навігатором, як це зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, твердження позивача про відсутність у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.2.9 ПДР, спростовуються матеріалами справи. При цьому, вказаний вище відеозапис не свідчить про наявність будь-яких сумнівів у доведеності вини позивача, які могли б трактуватись на його користь.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення позивачем п.2.9 ПДР доведено належними і допустимими доказами.

З приводу доводів позивача про неправомірність дій першого відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови серії АР № 316636 від 09.09.2016 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту Інструкція № 1395).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.1 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.2 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Як встановлено статтею 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до пп. «а» п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У свою чергу, підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль позивача було зупинено не з першої спроби, лише шляхом подання звукового сигналу, що спростовує доводи позивача про те, що інспектор тривалий час не підходив до автомобіля позивача, внаслідок чого останній був змушений самостійно підійти до патрульного автомобіля.

При цьому, наведеними вище нормами ПДР спростовуються доводи ОСОБА_1 про відсутність у першого відповідача підстав вимагати надання посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з огляду на відсутність, на думку позивача, достатніх підстав вважати, що позивач вчинив правопорушення.

З вказаного вище відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було названі свої посада та прізвище, імя та по батькові, а також вказано, у чому полягає порушення позивачем ПДР та якою нормою КУпАП передбачена відповідальність за це порушення. Позивачеві було розяснено його права, закріплені у ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, зокрема, право скористатися правовою допомогою. Крім того, позивачеві було розяснено можливість оскаржити постанову у справі про адміністративне правопорушення, порядок сплати штрафу, накладеного цією постановою, та наслідки його несплати.

З приводу доводів позивача про ненадання першим відповідачем на вимогу позивача належних доказів вчиненого правопорушення, зокрема, відеозапису, колегія суддів зазначає, що як вбачається зі змісту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, така вимога в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими не була заявлена.

Слід відмітити, що позивач скористався правом на юридичну допомогу, закріпленим у ст.268 КУпАП, зателефонувавши адвокату на початку розмови з поліцейськими, відповідачем не було створено для цього перешкод.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що першим відповідачем було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначену Інструкцією № 1395.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог як про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 316636 від 09.09.2016 року, так і про визнання незаконними дій інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Полтаві лейтенанта поліції ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні зазначеної постанови.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 03.05.2017р. по справі № 553/3243/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 20.06.2017 р.