Справа № 595/249/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4735/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання рішення неправомірним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09.02.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив визнати протиправними дії Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1, призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 і Списком №2, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 26.01.1991 №10 з дня його звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: з 14 вересня 2016, зарахувавши у пільговий трудовий стаж роботу за період з 16.07.1986 по 31.05.2000 машиністом аміачно-холодильних установок 4-го розряду на ТзОВ «Бучацький сир завод» до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Бучацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 14 вересня 2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Бучацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії, оскільки відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки-після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. Пільговий стаж визначається на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Також, вказує, що ТзОВ «Бучацький сирзавод» не являється правонаступником Бучацького сирзаводу, тому зарахувати період роботи з 16 липня 1986 по 31 травня 2000 року до стажу за Списком №2 немає підстав.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст. 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що у вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16 грудня 2016 року йому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, посилаючись на те, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 16.07.1986 по 31.05.2000 на Бучацькому сир заводі, так як ТзОВ «Бучацький сир завод» не являється правонаступником Бучацького сир заводу.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач працював на посаді машиніста холодильних установок, яка входить до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, досяг 55 років, має трудовий стаж, що дає право на пільгову пенсію, більше 12 років 6 місяців, а саме 19 років 2 місяці 9 днів, а тому позов є обґрунтованим.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 4.5 Порядку №383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок та Постанова №422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року №21-183а13.

Згідно записів трудової книжки позивач працював на посаді машиніста холодильних установок (аміачних) з 16 січня 1980 року по 05 червня 1984 рік в Бучацькому консервному заводі; з 16 липня 1986 року по 01 червня 2000 рік на посаді машиніста холодильних установок 3-го розряду в Бучацькому сир заводі; з 01 червня 2000 року по 25 вересня 2005 рік на посаді майстра по ремонту холодильного обладнання 4-го розряду на цьому ж заводі.

Обов'язок щодо проведення атестації робочих місць виник з 21 серпня 1992 року, тобто з моменту набрання чинності Порядком, а тому для підтвердження пільгового трудового стажу позивач мав подати до управління документи, які підтверджують результати атестації його робочого місця за умовами праці.

Трудова книжка позивача не містить жодних записів про проведення атестації умов праці під час виконання вище вказаних робіт та не відображає характеру умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці повний робочий день, а тому ці обставини мають бути підтверджені відповідними уточнюючими довідками підприємства.

В матеріалах справи наявна довідка, яка підтверджує пільговий характер роботи в «Бучацькому сир заводі» за період з 16.07.1986 по 01.06.2000 на посаді машиніста холодильних установок та з якої видно, що дані про проведення атестації робочих місць відсутні (а.с. 17).

Інших доказів проведення атестації робочого місця позивача матеріали справи не містять.

За таких обставин, на думку колегії суддів,у позивача не достатньо стажу для призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, так як пільговий стаж позивача згідно записів у трудовій книжці складе в сукупності менше 12 років 6 місяців.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в судовому засіданні не спростовано також твердження відповідача про відсутність правонаступництва між ТзОВ «Бучацький сирзавод» та Бучацьким сир заводом.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин виключає можливість зарахування періоду роботи позивача з 16.07.1986 по 01.06.2000 до пільгового стажу та свідчить про обґрунтованість відмови управління у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2017 року у справі №595/249/17-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2017