Справа № 718/2536/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/2536/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мізюк В.М.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

13 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Троянської Марії Миколаївни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Троянської Марії Миколаївни, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просив постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 07.07.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №001/0706/12-055-Z, предметом іпотеки є житловий будинок розміщений по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного договору, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 07.07.2006 року за №3434093 приватним нотаріусом Троянською М.М. зареєстровано обтяження про заборону відчуження житлового будинку 2003 року побудови за адресою АДРЕСА_1, який належить позивачу.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.07.2015 року, частково зміненим ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25.11.2015 року, визнано недійсним договір іпотеки №001/0706/12-055-Z від 07.07.2006 року, реєстровий №2453, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2.

Позивач звернулась до ТОВ «Кредитні ініціативи», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та приватного нотаріуса Троянської М.М. з заявами щодо державної реєстрації припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна, відповідно до вищезазначеного рішення суду.

04.04.2016 року листом №85/01-16 приватний нотаріус Троянської М.М. відмовила позивачу у державній реєстрації припинення іпотеки та обтяження через те, що на даний час ТОВ «Кредитні ініціативи» не зверталося до неї з відповідною заявою.

22.04.2016 року листом №220416/2 ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовило позивачу в задоволенні її заяви про державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження, оскільки рішення суду було оскаржено ТОВ «Кредитні ініціативи» у Вищому спеціалізованому суді України.

Враховуючи вказані обставини позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила зобов'язати приватного нотаріуса Троянську Марію Миколаївну вилучити запис про іпотеку реєстраційний номером обтяження віл 07.07.2006 року за №3434093 та про заборону відчуження нерухомого майна №3434093 предмета іпотеки житлового будинку, загальною площею 137,20 кв.м., житловою площею 53,70 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус як державний реєстратор має виключну компетенцію в питаннях прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, та, відповідно, внесення до Державного реєстру запису про припинення обтяження (заборони на нерухоме майно). При цьому, зобов'язання відповідача вилучити вказані записи про іпотеку та про заборону відчуження нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є дієвим засобом захисту прав позивачки у розумінні ст.162 КАС України, оскільки наявні обтяження нерухомого майна створюють їй певні перешкоди у розпорядженні цим майном.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до абз.1 п.1 cт. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-ІV(далі - Закон №1952-ІV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В силу ст.27 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, в т.ч.: інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно та інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно з ст. 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що орган державної реєстрації прав, а також нотаріус має виключну компетенцію в питаннях прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, та, відповідно, внесення до Державного реєстру запису про припинення обтяження (заборони на нерухоме майно).

Водночас, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.07.2015 року, частково зміненим ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 25.11.2015 року, визнано недійсним договір іпотеки №001/0706/12-055-Z від 07.07.2006 року, реєстровий №2453, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року у справі №718/689/14-ц касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" відхилено, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.07.2015р. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 25.11.2015р. залишено без змін.

За змістом ч.4 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Крім того, за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на наведені обставини колегія суддів зважає на неможливість суду підміняти собою суб'єкта владних повноважень, даючи вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Разом з цим, наявність вказаного обтяження та заборони порушує право позивача на розпорядженні цим майном. Колегія суддів вважає, що ефективним засобом захисту вказаного права позивача буде саме зобов'язання відповідача вилучити вказані записи про іпотеку та про заборону відчуження нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.