Справа № 2а-608/08/1570
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року м. Київ К/800/19180/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Борисенко І.В.
Олендер І.Я.,
за участю секретаря:Калініна О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційні скарги Державної податкової служби в Одеській області, Приватного підприємства компанії «Флай Сервіс», Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби та Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 р.

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 р.

у справі № 2а-608/08/1570

за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси,

Державної податкової адміністрації в Одеській області

до ОСОБА_5,

за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Таврія»,

Приватного підприємства компанії «Флай сервіс»,

про стягнення до Державного бюджету України суми недоїмки по прибутковому податку у сумі 457 386, 30 грн. та фінансових санкцій у розмірі 914 772, 60 грн.,

за позовом ОСОБА_5

до Державної податкової інспекції в Приморському районі м. Одеси,

Державної податкової адміністрації в Одеській області,

Державного казначейства України

про визнання рішення №43/17-2//11067 про застосування фінансових санкцій від 12.07.1999 р. недійсним

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» (позивач ОСОБА_5)

до Державної податкової інспекції в Приморському районі м. Одеси,

Державної податкової адміністрації в Одеській області,

Державного казначейства України,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Державного казначейства України в Одеській області,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Таврія»

та Прокурора Одеської області

про визнання протиправними дій суб'єктів владних повноважень по вилученню, передачі, уцінки належного Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 та стягнення з Державного казначейства України на користь Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» вартості літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2, визначеної експертом у

розмірі 8 041 651, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси та Державна податкова адміністрація в Одеській області звернулись з адміністративним позовом до ОСОБА_5 про стягнення до Державного бюджету України суми недоїмки по прибутковому податку у сумі 457 386, 30 грн. та фінансових санкцій у розмірі 914 772, 60 грн. У свою чергу, ОСОБА_5 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Приморському районі м. Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державного казначейства України про визнання рішення №43/17-2//11067 про застосування фінансових санкцій від 12.07.1999 р. недійсним. Крім того, Приватне підприємство компанії «Флай сервіс» звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Приморському районі м. Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державного казначейства України про визнання протиправними дій суб'єктів владних повноважень по вилученню, передачі, уцінки належного Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 та стягнення з Державного казначейства України на користь Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» вартості літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2, визначеної експертом у розмірі 8 041 651, 00 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 р., адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в Приморському районі міста Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державного казначейства України задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ в Приморському районі міста Одеси № 43/17-2//11067 про застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування від 12.07.1999 р.

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області відмовлено.

Адміністративний позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» до Державної податкової інспекції в Приморському районі міста Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державного казначейства України задоволено частково, визнано протиправними дії суб'єктів владних повноважень Державної податкової інспекції в Приморському районі міста Одеси та Державної податкової адміністрації в Одеській області по вилученню 12 січня 2000 року належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 для погашення податкової заборгованості ТОВ «Авіакомпанія Таврія»; передачі 28 лютого 2000 року належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 на реалізацію за актом приймання-передачі для погашення податкової заборгованості ТОВ «Авіакомпанія Таврія» ТОВ «Надія-Південь» з оцінкою 708 253 грн.; уцінки належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 29 березня 2000 року до 599 650,35 грн.; уцінки належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 13 квітня 2000 року до 510 059,71 грн.; уцінки належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 28 квітня 2000 року до 380 502 грн.; реалізації належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 13 липня 2000 року ТОВ «Авіакомпанія Таврія» за 380 502 грн. Стягнуто з Державного казначейства України на користь Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» 380 502 грн., у решті позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, Державна податкова служба в Одеській області, Приватне підприємство компанії «Флай Сервіс», Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби та Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області звернулись до Вищого адміністративного суду України із касаційними скаргами.

Так, Державна податкова служба в Одеській області та Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби у своїх касаційних скаргах просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приватне підприємство компанії «Флай Сервіс» просить суд скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області у своїй касаційній скарзі просить суд скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог до Державної казначейської служби відмовити у повному обсязі.

Письмових заперечень на касаційні скарги на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_5 про вихід зі складу засновників ТОВ «Флай сервіс» зборами засновників 12.02.1998 р. прийнято рішення про задоволення заяви останнього та виплату частки майна ТОВ «Флай сервіс», пропорційну його частці в статутному фонді товариства. Рішенням засновників вирішено виділити в натурі літак ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_1, який отримано ним по акту прийому-передачі від 06.03.1998 р.

Того ж дня ОСОБА_5 зазначений літак внесено до статутного фонду АТЗТ «Флай сервіс». Державним департаментом авіаційного транспорту України 17.03.1998 р. було видано АТЗТ «Флай сервіс» реєстраційне посвідчення на літак ТУ-154 Б-2 НОМЕР_1 та присвоєно реєстраційний знак НОМЕР_2.

Крім того, 06.03.1998 р. АТЗТ «Флай сервіс» уклало договір оренди зазначеного літака з ТОВ «Авіакомпанія «Таврія».

ОСОБА_5 01.03.1999 р. подав до ДПІ в Приморському районі м.Одеси декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 1998 р., не зазначивши отриманий доход у вигляді літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_1 вартістю 1 150 810,00 грн.

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси 05.07.1999 р. складено акт №17-2/224, яким встановлено, що відповідач, отримавши прибуток у розмірі вартості майна в натуральній формі (літак) у сумі 1 150 792,76 грн., в порушення ст.12 п. 3 Декрету Кабінету міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 р. не сплатив прибутковий податок у сумі 457 386,30 грн. На підставі зазначеного акта прийнято рішення від 12.07.1999 р. №43/17-2//11067 про застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування, відповідно до якого ОСОБА_5 визначено податкове зобов'язання з прибуткового податку у розмірі 457 386,30 грн. та фінансових санкцій у розмірі 914 772,60 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2000 р. позовні вимоги Державної податкової інспекції в Приморському районі м. Одеси та Державної податкової адміністрації в Одеській області про стягнення недоїмки у сумі 1 372 158,90 грн. задоволено: стягнуто з ОСОБА_5 недоїмку у сумі 1 372 158,90 грн. та державне мито, вилучено для погашення недоїмки описаний 12.01.2000 р. літак ТУ-154 Б2 НОМЕР_1, доручивши його реалізацію Державній податковій адміністрації в Одеській області, знято всі заборони на відчуження літака; ОСОБА_5 в позові відмовлено.

Головою Одеського обласного суду 23.06.2000 р. прийнято постанову про зупинення виконання рішення Приморського районного суду від 12.06.2000 р. у справі за позовом Державної податкової інспекції в Приморському районі м. Одеси та Державної податкової адміністрації в Одеській області до ОСОБА_5 про стягнення недоїмки, до розгляду скарги в порядку нагляду.

Постановою Президіума Одеського обласного суду від 06.09.2000 р. задоволено протест Голови Одеського обласного суду (в порядку нагляду): рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2000 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2000 р. накладено арешт на літак ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 шляхом заборони на відчуження, який скасовано ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.11.2000 р.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 виходили з наступного.

Так, відповідно до ст. 11 Декрету Кабінету міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 р. (далі - Декрет), оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержувані ними від підприємств, установ, організацій i фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності не за місцем основної роботи, в тому числі за сумісництвом, за виконання разових та інших робіт, здійснюваних на основі договорів підряду та інших договорів цивільно-правового характеру, та доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які разом з доходами за місцем основної роботи (служби, навчання) одержують доходи від здійснення підприємницької діяльності.

Згідно приписів с. 12 Декрету з доходів, зазначених у статті 11, податок обчислюється за ставками, наведеними у пунктах 2, 3 i 4 статті 7, утримується у джерела виплати i перераховується до бюджету в порядку, встановленому статтею 10 цього Декрету. При визначенні оподатковуваного доходу в джерела виплати не виключається сума встановленого чинним законодавством неоподатковуваного мінімуму i не надаються пільги, передбачені статтею 6 цього Декрету.

Після закінчення календарного року громадяни, крім тих, які одержували доходи лише за місцем основної роботи, зобов'язані до 1 березня наступного року подати до податкового органу за місцем проживання декларацію про суму сукупного доходу, одержаного як за основним, так i не основним місцем роботи. Особи, які одержують доходи не за місцем основної роботи, зобов'язані вести облік доходів i витрат, пов'язаних з одержанням цих доходів, за формою i у порядку, встановленому Головною державною податковою інспекцією України.

Надаючи оцінку обставинам даної справи, суди попередніх інстанцій правомірно визначились із наявністю у діях ОСОБА_5 порушень вимог ст. 12 Декрету, відповідальність за які передбачена положеннями ст. 21 цього ж Декрету.

Разом із тим, попередні судові інстанції цілком правомірно вказали, що застосуванню підлягають приписи п. 1 названої статті, відповідно до якого громадяни, винні у несвоєчасному поданні декларації про доходи чи у включенні до декларації перекручених даних, у відсутності обліку або неналежному веденні обліку доходів i витрат, для яких встановлена обов'язкова форма обліку, притягаються податковими органами до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі мінімальної місячної заробітної плати, а за ті ж дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - у розмірі двох мінімальних місячних заробітних плат.

За змістом статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Утім, преюдиційними, тобто обов'язковими до урахування судом, що розглядає справу про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, є лише такі, що набрали законної сили, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок (ч. 4 ст. 72 КАС України ).

Відтак, посилання податкових органів на висновки додаткової судово-бухгалтерської експертизи по кримінальній справі № відносно ОСОБА_5 №1416 від 27.06.2001 р., не є достатніми підставами для висновку про законність спірного рішення про застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується із доводами судів попередніх інстанцій щодо необхідності скасування рішення від 12.07.1999 р. №43/17-2//11067 про застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування, відповідно до якого відповідачу визначено податкове зобов'язання з прибуткового податку у розмірі 457 386,30 грн. та фінансових санкцій у розмірі 914 772,60 грн.

Враховуючи, що рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси від 12.07.1999 р. №43/17-2//11067 про застосування та стягнення фінансових санкцій за порушення законодавства про оподаткування є протиправним та підлягає скасуванню, позовні вимоги Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси та Державної податкової адміністрації в Одеській області до ОСОБА_5 стягнення до Державного бюджету України суми недоїмки по прибутковому податку у сумі 457 386, 30 грн. та фінансових санкцій у розмірі 914 772, 60 грн. правомірно визнані необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи також вбачається, що 12.01.2000 р. на підставі Порядку звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває в податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків та реалізації такого майна, затвердженого постановою КМУ від 22.06.1998 р. №941 старшим о/у з ОВС Михайленко В.М. та державним податковим інспектором Мозольовим І.В. вилучено літак ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 у ТОВ «Авіакомпанія «Таврія».

Зазначений літак 28.02.2000 р. був переданий на реалізацію за актом приймання-передачі. Реалізатором майна визначено ТОВ «Надія-південь», оцінено літак у сумі 708 253 грн., після чого було здійснено переоцінку: 29.03.2000 р. вартість літка була визначена у сумі 599 650,35 грн.; 13.04.2000 р. вартість літака визначена в сумі 510 059,71 грн.; 28.04.2000 р. вартість літака визначена у сумі 380 502 грн.

Між ТОВ «Надія-південь» та ТОВ «Авіакомпанія Таврія» 13.07.2000 р. укладено договір №06/2000 купівлі-продажу повітряного літака, відповідно до п.1.1 якого Виконавець (ТОВ «Надія-південь») на підставі договору, укладеного між ТОВ «Надія-південь» та Державною податковою адміністрацією в Одеській області, Державною податковою інспекцією в Приморському районі м. Одеси, а також на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2000 р. у справі №2-857/2000, яке набрало законної сили 13.07.2000 р., реалізувало, а Покупець (ТОВ «Авіакомпанія Таврія») придбав літак ТУ 154Б державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до п.2.2 зазначеного договору вартість літака складає 380 502 грн., у т.ч. податок на додану вартість.

Так, судами зазначалось, що опис літака та його передача на реалізацію здійснювалась на підставі Порядку звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває в податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків та реалізації такого майна, затвердженого постановою КМУ від 22.06.1998 р. №941.

У розумінні названого Порядку «рухоме майно» - все власне майно підприємства, крім землі, ще не видобутих корисних копалин, насаджень, будинків і споруд, міцно поєднаних із землею, квартир, інженерних обладнань житлових будинків, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, а також майна, яке за прямою вказівкою закону може бути віднесено до нерухомого або згідно із законодавством не може бути предметом застави.

Визначаючись із висновком щодо протиправності дій податкових органів з вилучення 12 січня 2000 року належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 для погашення податкової заборгованості ТОВ «Авіакомпанія Таврія»; передачі 28 лютого 2000 року належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 на реалізацію за актом приймання-передачі для погашення податкової заборгованості ТОВ «Авіакомпанія Таврія» ТОВ «Надія-Південь» з оцінкою 708 253 грн.; уцінки належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 29 березня 2000 року до 599 650,35 грн.; уцінки належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 13 квітня 2000 року до 510 059,71 грн.; уцінки належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 28 квітня 2000 року до 380 502 грн.; реалізації належного Приватному підприємству компанії «Флай сервіс» літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 13 липня 2000 року ТОВ «Авіакомпанія Таврія» за 380 502 грн., суди попередніх інстанцій виходили з того, що на момент вилучення, уцінки, реалізації зазначеного літака, останній належав Приватному підприємству компанії «Флай сервіс», а отже підстав для звернення стягнення на майно Приватного підприємства компанії «Флай сервіс» для погашення податкової заборгованості не існувало, протилежного відповідачами не доведено, крім того на момент реалізації літака рішення Приморського районного суду, на підставі якого був укладений договір №06/2000 купівлі-продажу повітряного літака між ТОВ «Надія-південь» та ТОВ «Авіакомпанія Таврія» було зупинено Постановою голови Одеського обласного суду від 23.06.2000 р., тому будь-які дії, що стосуються виконання рішення є незаконними.

Посилання податкового органу на те, що спірний літак був переданий ОСОБА_5 АТЗТ «Флай сервіс» лише у повне господарське відання, а не у власність не можуть бути взяті колегією до уваги.

Згідно положень статті 26 Закону України «Про власність», який дів на час виникнення спірних правовідносин, об'єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом.

Майно товариства юридично відособлене від майна власників товариства (акціонерів, учасників). Це майно є власністю саме товариства як юридичної особи. Товариство в статусі суб'єкта права володіє, користується і розпоряджається майном товариства.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього відшкодування їх вартості.

Той факт, що спірний літак був переданий АТЗТ «Флай сервіс» саме у власність підтверджується актом прийому-передачі, реєстраційним посвідченням, довідкою про формування статутного фонду АТЗТ «Флай сервіс» та довідкою про знаходження літака на балансі підприємства, тощо.

Частиною другою ст. 56 Закону України «Про власність», серед іншого, визначено, що державні органи несуть майнову відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником і зазначеними особами правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження майном в обсязі, передбаченому пунктом 4 статті 48 цього Закону.

Разом із тим, Приватне підприємство компанії «Флай сервіс» у своїй касаційній скарзі зазначає, що суди попередніх інстанцій помилково визначили розмір заподіяної шкоди, при цьому посилаючись на результати товарознавчої експертизи від 11.07.2004 р. №011/2004, якою було встановлено вартість належного підприємству літака.

Як свідчать матеріали справи, станом на березень 1998 р. залишкова вартість літака за даними бухгалтерського обліку ТОВ «Флай Сервіс» складала 1 150 810 грн. Згідно акту прийому-передачі від 05.03.1998 р. зазначено, що первісна покупна вартість літака ТУ-154 Б2 НОМЕР_1 реєстраційний знак НОМЕР_2 складає 1 326 750 грн., розмір амортизаційних відрахувань на повне відновлення літака склав 175 940 грн.

З оскаржуваних рішень вбачається, що експертна оцінка, на яку посилається підприємство зроблена у 2004 році за відсутності об'єкта оцінки, тобто без зовнішнього огляду літака, без експертизи його внутрішнього обладнання, що позбавляє даний акт сили належного та припустимого доказу. Крім того, вартість літака, зазначена у висновку експертизи майже значно перевищує вартість літака, визначену у первинних документах ТОВ «Флай Сервіс».

Визначаючи розмір шкоди, суд має виходити з цін на матеріальні цінності, що діють у даній місцевості на час вирішення справи. В матеріалах справи відсутні дані щодо наявності іншої ціни на спірний літак ніж та, за яку його було фактично реалізовано.

Положеннями ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

За встановлених обставин, судова колегія погоджується із висновками попередніх судових інстанцій щодо необхідності стягнення з Державного казначейства України суми коштів, що надійшла до бюджету від реалізації цього майна, і яка в даному випадку становить 380 502 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками попередніх судових інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5, відмови у позові Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси та Державної податкової адміністрації в Одеській області, а також частковому задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Приватного підприємства компанії «Флай сервіс».

Мотивація та докази, наведені у касаційних скаргах, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційних скарг порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційні скарги слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційні скарги Державної податкової служби в Одеській області, Приватного підприємства компанії «Флай Сервіс», Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби та Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 р. у справі № 2а-608/08/1570 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.

Судді:Борисенко І.В.
Олендер І.Я.