Справа № 2-а-2884/11
Суддя: Марченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-а-2884/11
Провадження №: 6-а/332/18/17
Ухвала

Іменем України

21 червня 2017 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Марченко Н.В.

при секретарі Фурдак В.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про зміну способу і порядку виконання судового рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправною бездіяльності та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням її підвищення як особі, яка має статус «дитина війни».

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень із заявою про зміну способу і порядку виконання виконавчого документа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправною бездіяльності та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням її підвищення як особі, яка має статус «дитина війни».

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що резолютивна частина виконавчого листа містить необхідність виконання дії зобовязального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, а оскільки списання коштів з рахунків Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя для подальшого виконання рішення суду може бути здійснено виключно органами Казначейства за умови стягнення коштів, то за таких підстав стягувач не має можливості предявити виконавчий лист до органів Казначейства, оскільки зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобовязального характеру, унеможливлюють виконання рішення. У звязку із зазначеним заявник просить змінити спосіб і порядок виконання рішення шляхом зміни зобовязання здійснити виплати на стягнення цих виплат.

В судове засідання представник Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області не зявився, в поданні зазначив, про розгляд подання без його участі.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, повідомлена вчасно та належним чином, заяв та клопотань від неї не надходило.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Заводському району м. Запоріжжя в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

Дослідивши подання та всі надані докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

21.09.2011 року Заводським районним суду м. Запоріжжя винесено постанову по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправною бездіяльності та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням її підвищення як особі, яка має статус «дитина війни».

Зобовязано Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-IV від 18.11.2004 р. та вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і за період з 01.01.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 10.02.2014 року постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 року залишено без змін.

За приписами п.2 ч.4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобовязання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення обєкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: наявність відкритого виконавчого провадження, для розстрочення та відстрочення обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які роблять виконання неможливим.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Зважаючи на викладене, подання державного виконавця щодо зміни способу виконання рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-а-2884/11 від 21.09.2011 року не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.263 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Управління державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень про зміну способу і порядку виконання виконавчого документа Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 року - відмовити у повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Н.В. Марченко