Справа № 466/2943/17
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2943/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Папінко О.М.

з участю: представника відповідача Кулініч О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

у с т а н о в и в :

у квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова, в якому просила постановити рішення, яким:

- визнати неправомірними дії Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови їй у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати Личаківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова провести їй нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова в її користь судовий збір у розмірі 640 грн.

В обґрунтування своїх вимог зіслалась на те, що їй, ОСОБА_2, на підставі її заяви від 06.09.2016 року та долучених до неї документів з 23 липня 2016 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На момент призначення пенсії її загальний стаж роботи становив 42 роки 1 день та з яких більше 30 років (42 роки 1 день) стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

07 квітня 2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії їй вказана допомога нарахована та виплачена не була.

Однак, листом №10/С-12/Шв від 19.04.2017 року Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова відмовило їй у нарахуванні та виплаті вказаної одноразової грошової допомоги.

Вважає таку відмову відповідача неправомірною виходячи з наступних підстав:

У відповідності до вимог ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок) трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до записів її трудової книжки вона:

- з 02.08.1977р. прийнята на роботу вихователем дошкільної групи в колгосп «Заповіт Леніна»;

- з 31.08.1987 - переведена з посади вихователя підготовчої до школи групи на посаду вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш;

- з 03.01.1991 - звільнена з посади вихователя групи продовженого дня та вчителя української мови і літератури Повітнянської неповної середньої школи Городоцького району Львівської області;

- з 04.01.1991 - призначена на посаду вчителя української мови і літератури Львівської СШ № 30, де працює по теперішній час.

У відповідності до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою KM України від 23.11.2011 р. № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок № 909).

До вказаного Порядку № 909 входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги при виході на пенсію є заохоченням особи, яка 30 років (для жінки) відпрацювала в закладах освіти та отримувала при цьому заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету.

Вважає, що її робота у період з 02.08.1977 року по 30.08.1987 року вихователем дошкільної групи колгоспу «Заповіт Леніна» є прирівняною до роботи в державних і комунальних закладів дошкільної освіти виходячи з наступного.

В силу вимог статтей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року, що діяв на час її роботи у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім'ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, тому вказаний період її роботи прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Аналогічно, в період її роботи з 02.08.1977 року по 19.04.1978 року діяла Конституція УРСР від 30.01.1937 року, якою також визнавались дві форми власності: соціалістична та особиста.

Відповідно до записів її трудової книжки, вона з 02.08.1977 року прийнята на роботу вихователем дошкільної групи в колгосп «Заповіт Леніна», а з 31.08.1987 року - переведена з посади вихователя підготовчої до школи групи на посаду вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш. Той факт, що вона була переведена з посади вихователя підготовчої до школи групи на посаду вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш свідчить про те, що її робота у період з 02.08.1977 року по 30.08.1987 року вихователем дошкільної групи колгоспу «Заповіт Леніна» є тотожною її роботі вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш та відповідно є прирівняною до роботи в державних і комунальних закладів дошкільної освіти.

Таким чином, стаж її роботи за період з 02.08.1977 року по 30.08.1987 року безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Вважає дії відповідача неправомірними, що суперечать нормам чинного законодавства, тому вирішила звернутися в суд.

В судове засідання, яке було призначено на 16 червня 2017 року о 14.00 год., позивач ОСОБА_2 не з'явилася, однак подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за її відсутності.

Представник Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова Кулініч О.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до матеріалів справи письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з положеннями ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває з 23 липня 2016 року на обліку в Личаківському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України м. Львова як отримувач пенсії за віком, її загальний стаж роботи становить 42 роки 1 день.

07 квітня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до відповідача із письмовою заявою про нарахування та виплату їй одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом №10/С-12/Шв від 19.04.2017 року Личаківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова відмовило їй у нарахуванні та виплаті вказаної одноразової грошової допомоги.

Суд вважає, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 є безпідставною та не грунтується на нормах матеріального законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до підпункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

З трудової книжки вбачається, що позивач ОСОБА_2:

- з 02.08.1977р. прийнята на роботу вихователем дошкільної групи в колгосп «Заповіт Леніна»;

- з 31.08.1987 - переведена з посади вихователя підготовчої до школи групи на посаду вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш;

- з 03.01.1991 - звільнена з посади вихователя групи продовженого дня та вчителя української мови і літератури Повітнянської неповної середньої школи Городоцького району Львівської області;

- з 04.01.1991 - призначена на посаду вчителя української мови і літератури Львівської СШ № 30, де працює по теперішній час.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою KM України від 23.11.2011 р. № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, в тому числі, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Порядок № 909).

До вказаного Порядку № 909 входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Таким чином, виплата одноразової грошової допомоги при виході на пенсію є заохоченням особи, яка 30 років (для жінки) відпрацювала в закладах освіти та отримувала при цьому заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

В силу пункту 1 статті 39 Закону України "Про позашкільну освіту" зазначено перелік позашкільних закладів, на які поширюється дія даного Закону.

Статтею 29 Закону України «Про освіту» передбачено, що в структуру освіти входить дошкільна освіта.

Згідно з статті 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Робота позивача у період з 02.08.1977 року по 30.08.1987 року вихователем дошкільної групи колгоспу «Заповіт Леніна» є прирівняною до роботи в державних і комунальних закладів дошкільної освіти виходячи з наступного.

В силу вимог статтей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року, що діяв на час роботи позивача у вказаний період, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім'ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організуються виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

У відповідності до ст. 10 Конституції УРСР від 20.04.1978 р. основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв'язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Статтею 13 Конституції УРСР було передбачено особисту власність громадян.

Таким чином, на період роботи позивача з 20.04.1978 року по 31.08.1987 року в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста.

Зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, тому вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

В період роботи позивача ОСОБА_2 з 02.08,1977 року по 19.04.1978 року діяла Конституція УРСР від 30.01.1937 року, якою також визнавались дві форми власності: соціалістична та особиста.

Відповідно до записів трудової книжки позивача з 02.08.1977р. вона прийнята на роботу вихователем дошкільної групи в колгосп «Заповіт Леніна», а з 31.08.1987 - переведена з посади вихователя підготовчої до школи групи на посаду вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш. Саме той факт, що вона була переведена з посади вихователя підготовчої до школи групи на посаду вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш свідчить про те, що її робота у період з 02.08.1977 року по 30.08.1987 року вихователем дошкільної групи колгоспу «Заповіт Леніна» є тотожною її роботі вихователя групи продовженого дня Повітнянської в/ш та відповідно є прирівняною до роботи в державних і комунальних закладів дошкільної освіти.

Таким чином, стаж роботи позивача за період з 02.08.1977 року по 30.08.1987 року безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 є обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Доводи представника Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова Кулініч О.А в заперечення позову, на думку суду, є непереконливими, а тому такі доводи суд не може покласти в основу свого рішення і відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 10, 69, 70, 71, 94,158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 8,19,21,22,46 Конституції України, Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", суд,

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Личаківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова провести ОСОБА_2 нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Личаківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Львова в користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова може бути повністю або частково оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська