Справа № 2-а-2127/11/2170
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2012 р.Справа № 2-а-2127/11/2170

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Тулба О.О.,

розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження у звязку з неявкою сторін в судове засідання адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, прокуратури Шевченківського району м. Києва, прокуратури Подільського району м. Києва про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури м. Києва, прокуратури Шевченківського району м. Києва та прокуратури Подільського району м. Києва про визнання незаконною бездіяльності щодо ненадання відповіді за підписом заступника Генерального прокурора України на скаргу позивача від 18 квітня 2007 року та зобовязання відповідачів провести додаткову перевірку скарги ОСОБА_1 від 18 квітня 2007 року і надати відповідь у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». В судовому засіданні суду першої інстанції позивач додатково просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 285 грн. та в відшкодування моральної шкоди 3500 грн..

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що 18 квітня 2007 року на особистому прийомі у заступника Генерального прокурора України прокурора м. Києва звернувся із скаргою щодо неналежного проведення прокуратурами Шевченківського та Подільського районів м. Києва перевірок за його зверненнями. Однак на момент звернення із позовом позивач відповіді на скаргу не отримав, чим порушено положення Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, прокуратури Шевченківського району м. Києва та прокуратури Подільського району м. Києва про зобовязання провести додаткову перевірку скарги ОСОБА_1 від 18 квітня 2007 року закрито.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з поставленим по справі судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми процесуального права. Зокрема, судом в порушення ст. ст. 4, 6, 13, 159, 163 КАС України не забезпечено позивачу право на апеляційне оскарження рішення суду, позбавлено позивача права на захист прав, свобод та інтересів незалежним судом. Крім того, судом в порушення ст. ст. 7, 10, 11, 59, 71, 73, 75, 110, 114 КАС України не визнано явку відповідачів обовязковою та відмовлено у витребуванні відмовних матеріалів № 732-04 та наглядового провадження № 22-т/07 від 30 січня 2007 року. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 18 квітня 2007 року ОСОБА_1 на особистому прийомі у заступника Генерального прокурора України прокурора м. Києва ОСОБА_2 звернувся із скаргою щодо неналежного проведення прокуратурами Шевченківського та Подільського районів м. Києва перевірок за його зверненнями.

Листом від 18 травня 2007 року за № 06/3-6306-06 заступником Генерального прокурора України ОСОБА_2 надано відповідь ОСОБА_1 на його звернення, яке направлено поштою на адресу заявника, що підтверджується реєстром відправки кореспонденції.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем в процесі розгляду та надання відповіді на запит позивача не порушено вимог чинного законодавства України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обєднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобовязані обєктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно ст. 20 названого Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання.

Статтею 13 Закону встановлено, що діловодство щодо звернень громадян ведеться в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що заступником Генерального прокурора України ОСОБА_2 про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 18 квітня 2007 року заявника повідомлено листом від 18 травня 2007 року за № 06/3-6306-06. При цьому відповідачем було дотримано вимоги Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, обєднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 348, щодо розгляду звернення та надання відповіді заявнику.

Всупереч доводам апеляційної скарги факт відправки відповіді на звернення підтверджується реєстром відправки поштової кореспонденції прокуратури м. Києва за 21 травня 2007 року.

На підставі викладеного висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача є правильним.

Оскільки відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідачів, одночасно відсутні підстави і для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь грошової суми в відшкодування моральної шкоди.

При цьому доводи апелянта щодо порушення відповідачами вимог постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2007 року не можуть бути взяти до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки, як зазначено вище, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, прокуратури Шевченківського району м. Києва та прокуратури Подільського району м. Києва про зобовязання провести додаткову перевірку скарги ОСОБА_1 від 18 квітня 2007 року закрито, і вказану ухвалу не оскаржено позивачем в апеляційному порядку.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції окремих положень процесуального закону не впливають на правильність оскарженого судового рішення, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: