Справа № 803/401/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6386/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Яворського І.О.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України, управління Державної пенетенціарної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України, Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання дій протиправними щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні згідно статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов'язанні нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в обох органах.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає саме, що при звільненні з органів пенітенціарної служби відповідачем не було зараховано всієї вислуги років у календарному обчисленні, яка становить 23 роки 01 місяць 21 день, що призвело до недоотримання ним одноразової грошової допомоги.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги покликання позивача на вимоги статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу 7 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 проходив службу на посаді офіцером фельдзв'язку відділу Головного управління Державної фельд'єгерської служби України в м. Луцьку з 2002 року по 2014 рік.

Наказом УМВС України у Волинській області від 04.02.2014 року №17о/с ОСОБА_2 звільнений зі служби за п. 64 «ж» (за власним бажанням) з 05.02.2014 року.

Цим же наказом УМВС України у Волинській області від 04.03.2014 №17о/с позивачу була визначена вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги 11 років 01 місяць 05 днів.

11.04.2014 року позивач звернувся до відділу ГУ Державної фельд'єгерської служби України в м. Луцьку з заявою про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листом від 15.04.2014 року №210 начальником відділу ГУ Державної фельд'єгерської служби України в м. Луцьку ОСОБА_2 відмовлено у виплаті вказаної допомоги з посиланням, що на день звільнення його вислуга років складала 20 років 04 місяці 16 днів, зазначений період вислуги не дає йому права на пенсію за вислугу років за Законом, та відповідно права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні оскільки є меншим за 21 рік 6 місяців, як передбачено ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 06.02.2014 року ОСОБА_2 проходив службу в органах Державної пенітенціарної служби України на посаді начальника сектору соціально-виховної та психологічної роботи управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області.

Наказом управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області від 31.10.2016 року №98о/с-16 ОСОБА_2 звільнений зі служби (у зв'язку із скороченням штатів) з 01.11.2016 року, вислуга років на день звільнення становить 23 роки 01 місяць 09 днів.

ОСОБА_2 звертався до управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області та Державної пенітенціарної служби України з вимогами про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листами від 14.11.2016 року №02/9-88-16/П-60 та від 11.01.2017 року №5/1-56-Тл/2-17 йому було повідомлено, що одноразова грошова допомога виплачена йому за 02 повних календарних роки, тобто в період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з дня останнього зарахування на службу, у виплаті решти допомоги за попередні роки служби в іншій установі йому було відмовлено, з посиланням на п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» яким визначено, що особам рядового і начальницького складу які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби «за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули права на отримання такої допомоги».

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог прийшов до вірного висновку в тому, що одноразова грошова допомога особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з наявністю 10-річної вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаних підстав.

Так відповідно до частини першої статті 9 цього Закону особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною шостою статті 9 Закону №2262-XII передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Абзацом четвертим пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. за №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом 7 пункту 10 Постанови №393(в редакції на момент повторного звільнення позивача зі служби) визначено, що зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу: які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Доведеною є обставина в тому, що 2014 році при звільненні з з органів МВСУ відділу Головного управління Держфельдслужби України у місті Луцьку позивачу наказом №17о/с була визначена вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги 11 років 01 місяць 05 днів, яка не була виплачена, а тому при звільненні у 2016 році зі служби УДПС України у Волинській області обґрунтовано нарахував та виплатив цю допомогу без урахування періоду попередньої служби.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в тому, що грошова допомога, передбачена пунктом 10 Постанови №393, є за своєю суттю одноразовою, проте позивач при звільненні у 2014 році набувши право, фактично не скористався правом на її отримання, не оскарживши відмову в її наданні у встановленому законодавством порядку, а тому при звільненні у 2016 році зі служби УДПС України у Волинській області обґрунтовано нарахував та виплатив цю допомогу без урахування періоду попередньої служби.

Щодо покликань апелянта на лист від 15.04.2014 року №210, яким начальником Відділу ГУ Державної фельд'єгерської служби України в м. Луцьку ОСОБА_2 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги так як на день звільнення його вислуга років складала 20 років 04 місяці 16 днів, що не дає йому права на пенсію за вислугу років за Законом, та відповідно права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, то необхідно наголосити на такому.

Положення ст.9 Закону № 2262-ХІІ є аналогічними приписам закріпленим в абзацах першому-четвертому пункту 10 постанови №393 за якими військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином наведені правові норми не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію.

Статтею 9-1 Закону № 2262-ХІІ регулюється питання виплати іншого виду грошової допомоги - щомісячної, яка виплачується особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію.

Системний аналіз положень частини першої статті 9 та статті 9-1 Закону №2262-XII дає підстави вважати, що частиною першою статті 9 цього Закону встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я та які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше. Стаття 9-1 вказаного Закону не пов'язує виплату щомісячної грошової допомоги з наявністю вислуги 10 років.

Таким чином висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції наведеній у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-80а15 та в силу приписів статті 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2017р. у справі №803/401/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. М. Обрізко
І. О. Яворський
Повний текст виготовлено 20.06.2017р.