Справа № 817/2074/16
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 червня 2017 р. Р і в н е №817/2074/16

Рівненський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Друзенко Н.В., за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача 1, 3: представник ОСОБА_2 відповідача 2: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_3
доУМВС України в Рівненській області, Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області, Головного Управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

28.11.2016 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до УМВС України в Рівненській області, до Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області та до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Рівненській області №353 о/с від 06.11.2015 "По особовому складу", яким старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Рівненського МВ УМВС України Рівненської області з 06.11.2016 звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів); про поновлення на роботі на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Рівненського МВ УМВС України Рівненської області з 07.11.2016; про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Рівненській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_3 на службу до Національної поліції України відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію"; та про стягнення з УМВС України в Рівненській області середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до моменту прийняття судом постанови у справі.

Позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку на оскарження наказу №353 о/с від 06.11.2015 "По особовому складу" (а.с.10-11), яке обґрунтовує тим, що зі змістом вказаного наказу ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його підпису на вказаному наказі, а копія оскаржуваного наказу йому не надавалась. З повним текстом наказу (витягом) він ознайомився після отримання відповіді на свої заяви від ГУ НП в Рівненській області від 28.10.2016 вих. №№. М-1921, М-1922 та М-1923. Таким чином, оскільки зі спірним наказом він ознайомився лише 28.10.2016 не мав змоги вчасно, згідно з вимогами ч.3 ст.99 КАС України, звернутися до суду з позовом про оскарження вказаного наказу. За наведеного,вважає, що строк звернення до суду з приводу звільнення з публічної служби пропущений з поважних причин, у зв'язку з чим просить його поновити.

Представником відповідачів 1 та 3 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.36-38), яке обґрунтоване тим, що у зв'язку з ліквідацією (припиненням) системи територіальних органів систем МВС, позивача наказом УМВС від 06.11.2015 №353 о/с було звільнено з органів внутрішніх справ України через скорочення штатів, про що він під особистий підпис та власноруч написану розписку був повідомлений у встановленому порядку в день звільнення. ОСОБА_3 06.11.2015 отримав під підпис свою трудову книжку, військовий квиток, ознайомився з наказом про звільнення. Власноруч зазначив, що в цей день на лікарняному та у відпустці не перебував. Відповідно, він пропустив строк звернення до суду.

В судовому засіданні 14.06.2017 представник позивача підтримав клопотання про поновлення строку звернення до суду та заперечив проти клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначив, що судом при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі зазначено, що підстави для повернення позовної заяви, залишення позовної заяви без розгляду та відмови у відкритті провадження у справі, встановлені КАС України, відсутні, а тому повноваження для залишення позову без розгляду на даному етапі у суду відсутні. Також вказав, що позивач не міг отримати трудову книжку в день звільнення, оскільки не перебував на роботі. На його адресу було надіслано лист №з/2-2859 від 06.11.2015 "Про направлення повідомлення про звільнення", яким позивача повідомлено про необхідність отримання трудової книжки особисто у відділі кадрового забезпечення УМВС. Вказаний лист був надісланий позивачу 16.11.2015 та отриманий ним 19.11.2015, а тому позивач не міг отримати трудову книжку 06.11.2015. У наданому відповідачем до суду витягу з оскаржуваного наказу відсутня дата ознайомлення з ним. Крім того, зазначає, що витяг з наказу наданий представником відповідача для суду та витяг з наказу, який отриманий 28.10.2016, за своєю суттю та змістом є різними. Вказує, що на даний час не відомо, який з наданих суду витягів наказу №353 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення позивача відповідає оригіналу наказу. На підставі викладеного вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Представник відповідачів 1 та 3 в судовому засіданні 14.06.2017 наголосила, що відповідач копію витягу з наказу №353 о/с від 06.11.2015, в будь-якому випадку отримав в листопаді 2015, як і свою трудову книжку, позаяк з 14 грудня 2015 року перебував на обліку в Костопільському центрі зайнятості, де до 01.06.2016 року отримував допомогу по безробіттю. Відповідно до цього, доводила, що покликання на необізнаність позивача про звільнення, як і про підстави звільнення, є надуманими та голослівними. Також наголосила, що позивач був ознайомлений під підпис саме з витягом з наказу №353 о/с від 06.11.2015 в частині свого звільнення, оскільки сам наказ видано по особовому складу і він стосувався значної кількості осіб, що перебували на службі в УМВС України в Рівненській області. Та обставина, що витяги з наказу дещо відрізняються жодним чином не впливає на правовідносини сторін, оскільки відмінності є формальними, які ні на зміст, ні на суть наказу про звільнення вони не впливають.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Наказом управління МВС України в Рівненській області №353 о/с від 06.11.2015 старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, слідчого (який призначений за рахунок посади начальника відділення) відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Рівненського МВ УМВС в Рівненській області, звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) на підставі пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через скорочення штатів) (а.с.40).

До суду з позовом про скасування наказу №353 о/с від 06.11.2015 та про поновлення на службі ОСОБА_3 звернувся 28.11.2016, тобто більше як через рік часу.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено шестимісячний строк для звернення особи до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, згідно частини третьої цієї статті, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, цією ж нормою встановлено місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач був звільнений з роботи з органів внутрішніх справ у листопаді 2015 і з цього ж часу він не перебуває у трудових відносинах з відповідачами.

Представник позивача визнав, що УМВС України у Рівненській області листом №3/2-2852 від 06.11.2015 повідомляло ОСОБА_3 про звільнення та про необхідність отримання трудової книжки особисто в управлінні кадрового забезпечення УМВС. За змістом цього листа, управління кадрового забезпечення управління МВС у Рівненській області вказало, що оскільки в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, яке відбулося 06.08.2015, ОСОБА_3 не прийнятий на службу до поліції, наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області №353 о/с від 06.11.2015 його звільнено зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Вказаний лист був надісланий позивачу 16.11.2015 і, як вказав представник позивача, отриманий адресатом 19.11.2015 (а.с.55).

В матеріалах справи міститься витяг з наказу №353 о/с від 06.07.2015 на якому міститься напис: «Ознайомлений «підпис» О.Мисливець». Представник позивача не спростовував факт написання і посвідчення позивачем даної фрази, а лише зауважував на тому, що на витягу не зазначена дата такого ознайомлення.

В матеріалах справи міститься копія розписки ОСОБА_3 про те, що він отримав трудову книжку, військовий квиток і ознайомлений з наказом про звільнення (а.с.39). Покликання представника позивача на те, що бланк розписки містить дату 06.11.2015, а позивач в цю дату не перебував на службі і не міг отримати вказані документи судом відхиляються, позаяк для вирішення питання дотримання строку звернення до суду в даному конкретному випадку календарна дата значення не має, так як відлік строку ведеться місяцями, а позивачем цей строк пропущено більш ніж десятикратно.

В будь-якому випадку, як свідчить повідомлення Костопільського районного центру зайнятості №183/01-16 від 31.01.2017, ОСОБА_3 перебував на обліку у даному центрі зайнятості в статусі безробітного з 14.12.2015 по 01.06.2016 і для реєстрації ним було надано всі необхідні документи, передбачені Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку, осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013 (а.с.87).

Таким чином суд робить висновок про те, що 14.12.2015 позивач мав на руках трудову книжку із записом про своє звільнення на підставі наказу №353 о/с від 06.07.2015, тобто достеменно знав, що він припинив публічну службу і не перебуває в трудових відносинах з відповідачами.

Як вже зазначалось, відповідно до частин другої-третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду починає відлік з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки строк звернення до суду бере свій початок від часу обізнаності позивача про його звільнення, тобто від часу фактичного припинення трудових відносин (перебування на службі), то про звільнення, і про його причини, позивач в будь-якому випадку дізнався 14.12.2015, а до суду про поновлення на публічній службі звернувся лише 28.11.2016, тобто майже через рік після звільнення.

Покликання на те, що оскаржуваний наказ УМВС України в Рівненській області №353 о/с від 06.11.2015 позивач отримав лише 28.10.2016 у відповідь на численні звернення (а.с.56-58), суд відхиляє як таке, що немає значення для вирішення спору, оскільки відсутні докази тому, що це є першим і єдиним фактом отримання спірного наказу.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

З наведеної норми процесуального права встановлено, що адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду лише в тому разі, коли суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стрононами у справі процесуальних дій. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Між тим жодних обставин, які є поважними у розумінні статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не зазначено.

Стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України початок перебігу строку звернення до суду пов'язує з настанням однієї з двох обставин:

1) коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів,

2) або коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення своїх прав та інтересів ОСОБА_3 знав в будь-якому випадку 14.12.2015, а повинен був знати ще раніше.

При цьому позивачем не надано жодного доказу неможливості реалізувати своє право на захист шляхом подання позову у встановлені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строки.

Суд не бере до уваги покликання представника позивача на те, що судом в ухвалі про відкриття провадження вказано, що підстави для повернення позовної заяви, залишення позовної заяви без розгляду та відмову у відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки, в силу вимог частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про пропуск позивачем встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду та про відсутність поважних причин для його поновлення.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для застосування ст.7 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Керуючись ч.2 ст. 99, ст. 100, п.9 ч.1 ст. ст.155, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до УМВС України в Рівненській області, Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області, Головного Управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу №353 о/с від 06.11.2015, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання до вчинення певних дій, залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Друзенко Н.В.