Справа № 814/349/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м.Київ К/800/25809/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонар» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сонар» звернулося з позовом до Миколаївської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09 лютого 2016 року №/2016/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504060000/2016/00019.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та визначення митної вартості за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважав прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови протиправними і необґрунтованими, оскільки митним органом не зазначено, які відомості про митну вартість залишилися неповними чи недостовірними.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС від 09 лютого 2016 року №/2016/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504060000/2016/00019.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу всіх необхідних документів для підтвердження визначеної ним митної вартості ввезеного товару, відсутності підстав коригування митної вартості та винесення картки відмови, недоведеності відповідачем правомірності та обґрунтованості прийнятих рішень.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Миколаївська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове, яким в позові відмовити у повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу, оскільки подані документи не містили всіх даних щодо складових митної вартості ввезеного товару, витребувані митним органом додаткові документи не були подані, а тому відповідачем використана наявна в органу Міндоходів і зборів інформація щодо раніше визнаних митних вартостей.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сонар» у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 08 лютого 2016 року позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонар» з метою митного оформлення товару, ввезеного на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бриліант Трейдинг (Шанхай) Ко., Лтд» контракту купівлі-продажу від 26 серпня 2015 року № 2, надано митниці митну декларацію №504060000/2016/000268, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: контракт купівлі-продажу від 26 серпня 2015 року №2; міжнародну автомобільну накладну від 06 лютого 2016 року №42322; коносамент від 27 грудня 2015 року COSU; розрахунок-фактуру (інвойс) від 23 грудня 2015 року №МSS5; пакувальний лист від 23 грудня 2015 року; страховий поліс від 23 грудня 2015 року PYIE0001406; фактичну специфікацію від 22 грудня 2015 року №МА5; копію митної декларації країни відправлення від 19 серпня 2015 року; платіжні документи, що підтверджують оплату товару від 14 грудня 2015 року №58 та від 30 грудня 2015 року №61 на загальну суму 96618,75 дол. США; копію митної декларації країни відправлення від 24 грудня 2015 року; прайс-лист від 31 листопада 2015 року; сертифікат про проходження товару загальної форми від 23 грудня 2015 року 15С3100В2182/00017.

З посиланням на встановлення під час здійснення митного контролю розбіжностей у поданих для підтвердження заявленої митної вартості документах, митним органом електронним повідомленням за №54519 запропоновано декларанту надати всі наявні документи, які підтверджують митну вартість; електронним повідомлення за №54535 запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, зокрема, висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

09 лютого 2016 року позивачем надіслано на адресу митного посту «Варварівка» Миколаївської митниці ДФС лист за №005, в якому зазначено, що страхування вантажу не проводилось та не проплачувалось.

Листом від 09 лютого 2016 року №009 позивач засвідчив, що ним подані всі наявні документи для визначення митної вартості по митній декларації №504060000/2016/000268.

У зв'язку із ненаданням декларантом додаткових підтверджуючих документів, наявності сумнівів щодо достовірності поданих документів, 09 лютого 2016 року Миколаївською митницею ДФС прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №/2016/000001/2, яким здійснено коригування зазначеної у ВМД №504060000/2016/000268 митної вартості товару за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до ст.64 Митного кодексу України, а саме:

- гнучкий ламінат товщ. 0,17 мм (6632DM) у кількості 541,20 кг., товщ. 0,25 мм (6632DM) - 120,00 кг., товщ. 0,25 мм (6630DMD) - 367,00 кг., товщ. 0,17мм (6641 F- DM) -540,00 кг., товщ. 0,23 мм (6641-F-DMD) - 179,40 кг., товщ. 0,32 мм (РМР) -69,40 кг, товщ. 0,25 мм (MGM) - 112,90 кг.; код УКТЗЕД у бік збільшення на суму 299,65 дол. США з 18667,82 до 18967,47 дол. США, що становить 7764,83 грн. (по курсу 25,944535 грн. за 1 дол. США), згідно МД від 11 січня 2016 року №504060000/2016/000047. Тобто встановлено вартість товару за одиницю виміру у розмірі 6,514 дол. США незалежно від її товщини;

- стрижні фторопластові РТРЕ завдовжки 1000 мм, діаметрами 20,0 мм - 101,95 кг, 50,0 мм - 200,80 кг., 100,0 мм - 106,25 кг., 130,0 мм - 92,65 кг., код УКТЗЕД у бік збільшення на суму 21,05 дол.США, з 2959,75 до 2980,80 дол.США, що становить 545,47 грн. (по курсу 25,944535 грн. за 1 дол.США), згідно МД від 08 грудня 2015 року №504060000/2015/003462. Тобто встановлено вартість товару за одиницю виміру у розмірі 5,942 дол.США незалежно від його діаметру;

- лакотканина 2210 товщ. 0,10 мм - 774,40 кг., товщ. 0,12 мм - 253,60 кг., код УКТЗЕД у бік збільшення на суму 660,97 дол. США, з 7710 до 8370,97 дол.США, що становить 17127,71 грн. (по курсу 25,944535 грн. за 1 дол. США), згідно МД від 13 березня 2015 року №504060000/2015/000994. Тобто встановлено вартість товару за одиницю виміру у розмірі 0,968 дол. США незалежно від її товщини.

У гр.33 рішення зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (витрат на доставку товару до пункту призначення, страхування); декларантом не надано документальне обґрунтування формування ціни з урахуванням її числових значень (ціни товару, транспортних витрат до пункту призначення, страхування); відсутнє документальне підтвердження формування ціни товару; надані документи не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості. Декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості. У зв'язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості ідентичних товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосовується. У зв'язку з відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується. У зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, найближчий до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови нарахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст.62 МК України, метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосовується. У зв'язку з відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюється, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст.63 МК України, метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовується. Митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі товар №4 на рівні 6,514 USD/кг (МД від 11 січня 2016 року №504060000/2016/000047), товар №11 на рівні 5,942 USD/кг (МД від 08 грудня 2015 року №504060000/2015/003462), товар №13 на рівні 0,968 USD/кг (МД від 13 березня 2015 року №504060000/2015/000994). У відповідності зі ст.57 МК України проведена процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів відповідно до ст.64 МК України.

Також, 09 лютого 2016 року митним органом видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504060000/2016/00019.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Зокрема, не можна визнати належним доводом наявності у поданих документах розбіжностей посилання митниці на митну вартість товару, яка була визнана митницею.

Судами встановлено, що Контрактом від 26 серпня 2015 року передбачено визначення ціни товару в специфікації. Позивачем надана митниці Специфікація від 22 грудня 2015 року МА5, а також копія митної декларації відправника від 24 грудня 2015 року, в яких вартість товару співпадає; у даному випадку саме специфікація є визначальною щодо ціни товару.

Крім того, зі змісту наданих митниці документів вбачається, що вони чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів за ціною договору згідно з вимогами ст.53 Митного кодексу України.

На підстави викладеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильними та підлягають залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді