Справа № 817/1118/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"14" червня 2017 р. Справа № 817/1118/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" січня 2017 р. у справі за позовом Приватного підприємства "Пластранс" до Рівненської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування картки та рішення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Приватне підприємство "Пластранс" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00007 від 31.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000009/2 від 31.03.2016 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.01.2017 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000009/2 від 31.03.2016.

Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00007 від 31.03.2016.

Присуджено на користь позивача Приватного підприємства "Пластранс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС судовий збір у розмірі 3732,90 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Рівненська митниця ДФС України звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приватне підприємство "Пластранс" зареєстроване 15.12.2005 року як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи №231736, долученого позивачем до матеріалів справи.

11.02.2016 року між позивачем (Покупець) та Аuto Kral GmbH, Німеччина (Продавець) було укладено Контракт №1, пунктом 1.1 якого встановлено, що Продавець продає, а Покупець купує та оплачує на викладених нижче умовах транспортний засіб Renault Trafic FIN: VF14FL1, 1.6, в подальшому "товар" згідно рахунку-фактури (інвойсу), який є невід'ємною частиною даного контракту. Згідно п. 2.2. Контракту, загальна сума контракту складає 14 848,74 євро. Пунктом 3.2. Контракту передбачено 100% передоплату за товар.

Згідно Специфікації №1 від 29.02.2016 року до Контракту №1 від 11.02.2016 року та виставленого продавцем рахунку №279 від 29.02.2016 року, вартість транспортного засобу становить 14 848,74 євро.

На виконання п. 3.2 Контракту, позивачем було оплачено за транспортний засіб 14 848,74 євро, що підтверджується платіжним доручення в іноземній валюті №3 від 15.03.2016 року.

З метою переміщення через митний кордон транспортного засобу, позивачем 29.03.2016 року було подано до Рівненської митниці ДФС електронну митну декларацію №204050003/2016/002271 від 29.03.2016 року про декларування товару "Автомобіль вантажний, всього 1 шт. Марка "Renault". Модель "Trafic", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1" разом з наступними документами на підтвердження достовірності даних, зазначених в митній декларації: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.03.2016 року, платіжне доручення в іноземній валюті №3 від 15.03.2016 року, Калькуляція транспортних витрат від 24.03.2016 року, рахунок-фактура (інвойс) №279 від 29.02.2016 року, Контракт №1 від 11.02.2016 року, специфікація №1 від 29.02.2016 року, договір про надання послуг митного брокера №1630 від 04.01.2016 року, витяги із сайтів про вартість аналогічних транспортних засобів та митна декларація країни відправлення А16DE79E7_E від 22.03.2016 року.

Після перевірки представлених документів відповідачем, до ФОП ОСОБА_6, який згідно Договору-доручення №1630 від 04.01.2016 року на митне брокерське обслуговування є декларантом позивача, надійшло повідомлення про надання наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації, яка містить відомості щодо формування вартості транспортного засобу на умовах поставки, заявлених декларантом, та числові значення витрат, пов'язаних із продажем транспортного засобу в Україну (купівля транспортного засобу у третіх осіб); висновок експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану транспортного засобу, терміну його експлуатації, його комплектації, відомості щодо яких вказані у Акті про проведення огляду (переогляду) поварів до МД від 29.03.2016 року №204050003/2016/002271 та технічному паспорті від 21.03.2016 року №WS410967.

У відповідь декларантом було надано звіт про оцінку транспортного засобу №218/16 від 30.03.2016 року, згідно якого, вартість автомобіля Renault Trafic, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, що ввозиться на митну територію України, на дату оцінки складає 14 861,81 євро.

31.03.2016 року відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00007 від 31.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000009/2 від 31.03.2016 року.

У зв'язку з цим, позивачу було збільшено суму ввізного мита на 15 477,33 грн. та податку на додану вартість на суму 34 050,12 грн.

З метою переміщення транспортного засобу через митний кордон України, декларантом було подано 31.03.2016 року митну декларацію №204050003/2016/002516 від 31.03.2016 року та у зв'язку із забезпеченням сплати митних платежів відповідно до розділу Х Митного кодексу України, транспортний засіб було випущено на митну територію України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

За змістом ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Суд зазначає, що відповідачем в прийнятих рішеннях не наведено будь яких обґрунтувань, які б свідчили про наявність у поданих позивачем до митного контролю документах ознак підробки, що в таких документах відсутні відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відсутні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за транспортний засіб, що і є підставою для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з пунктом 1.14 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 року, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Суд враховує ту обставину, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару всі документи згідно з переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які ідентифікують оцінюваний товар, містять об'єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар згідно Контракту №1 від 11.02.2016 року, що відповідає пункту 1 частини 1 статті 57 Митного кодексу України.

Висновок звіту про оцінку транспортного засобу №218/16 від 30.03.2016 року та долучені до митної декларації і матеріалів справи переклади рекламних пропозицій від автосалону Konig та Auto Kral GmbH додатково підтверджують вартість даного транспортного засобу, що ввозився на митну територію України, та можливість його придбання саме за ціною, фактично сплаченою позивачем.

З аналізу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00007 від 31.03.2016 року вбачається, що, на думку відповідача, митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Проте, в даному документі відповідач не навів належних обґрунтувань про те, які саме відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, були відсутні у поданих позивачем документах та не наведено підстав, що викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12 та від 11 вересня 2012 року у справі №21-262а12, згідно якої, за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Також суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. ч. 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Посилаючись в спірному рішенні, як підставу для коригування митної вартості товарів, на інформацію щодо ціни аналогічного транспортного засобу, наявної в довіднику Schwake I/2016, відповідач не врахував ту обставину, що транспортний засіб придбавався у суб'єкта господарювання Аuto Kral GmbH, який має право самостійно встановлювати ціну продажу.

Крім того, як зазначено у розділі ІІ наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів ("Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості") зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), зокрема: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу), невірно проведений розрахунок митної вартості, невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу, надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Всупереч вищенаведеним правилам, митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено жодної із причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту).

Відповідно до ст. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах. Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС України залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "Пластранс" вул.Мельника,2/2,м.рівне,33016

3-представник позивачаОСОБА_3. АДРЕСА_1

4- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця ДФС України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,