Справа № 810/405/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року № 810/405/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Волошка О.Л.,

представника позивача: Яременко З.І.,

представника відповідача: Безручко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Іванківське лісове господарство»
доПівнічного офісу Держаудитслужби,
проскасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Іванківське лісове господарство» з позовом до Північного офісу Держаудитслужби, у якому, з урахуванням уточнень від 24.02.2017 (т.2, а.с. 16), просить визнати протиправною та скасувати вимогу Північного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених ревізією порушень від 16.12.2016 №26-10-14-14/2338 на суму 17985,43 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Північним офісом Держаудитслужби було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Іванківське лісове господарство», за висновками якої встановлені порушення, що полягають у реалізації лісопродукції за цінами, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у результаті чого підприємству було завдано збитків.

Позивач стверджує, що порядок формування цін на лісопродукцію на підприємстві відповідає вимогам чинного законодавства, а відповідачем при визначенні збитків було невірно встановлені факти та застосовано норми закону.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що оспорюваною вимогою на позивача покладено обов'язок розглянути матеріали ревізії та усунути встановлені під час ревізії порушення, а також розглянути питання про притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.

З огляду на фактичне виконання позивачем оскаржуваної вимоги, відповідач вважає, що підстави звернення з вказаним позовом відсутні.

Щодо зазначених в оспорюваній вимозі збитків, завданих об'єкту контролю, відповідач зауважує, що про такі збитки може бути зазначено у вимозі, однак стягнення таких збитків відбувається за позовом органу державного фінансового контролю.

При цьому, обґрунтованість визначення збитків та правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов органу державного фінансового контролю, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов, з урахуванням уточнень, підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державне підприємство «Іванківське лісове господарство» зареєстроване Іванківською районною державною адміністрацією Київської області як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №091640 (т.1, а.с. 79).

У період з 31.10.2016 по 25.11.2016 Північним офісом Держаудитслужби проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Іванківське лісове господарство» за період з 01.01.2014 по 01.09.2016.

Результати ревізії оформлені актом від 02.12.2016 №10-30/229 (далі - Акт ревізії) (т.1, а.с. 13-42).

Ревізією виявлено факт порушення позивачем вимог статті 180 Господарського кодексу України, частини 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, пункту 8 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, пункту 1.5 та пункту 4 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого Наказом Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 №42, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.02.2007 №164/13431, що призвело до реалізації лісопродукції за цінами, нижчими від тих, які склались на аукціоні та за цінами, нижчими від прейскурантних, у результаті чого підприємству було завдано збитків на загальну суму 17993,62 грн., у тому числі за 2015 рік - 67,19 грн., за січень-серпень 2016 року - 17926,43 грн.

Не погоджуючись з висновками ревізії у вказаній частині, позивачем Північному офісу Держаудитслужби були надані заперечення на Акт ревізії, які відповідачем були відхилені (т.1, а.с. 52-69).

16 грудня 2016 року Північним офісом Держаудитслужби прийнято вимогу від 16.12.2016 №26-10-14-14/2338, якою позивача зобов'язано опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства в установленому порядку; розглянути питання притягнення працівників, винних у допущених порушеннях, до юридичної відповідальності (т.1, а.с. 43-44).

Позивач не погоджується з вказаною вимогою, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив за наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 2939-XII, державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з пунктом 3 Положення, основними завданнями Держаудитслужби є, зокрема, забезпечення формування і реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

Пунктом 4 Положення передбачено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи); реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, інспектування (ревізії); здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності, станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах, усуненням виявлених недоліків і порушень; вживає в межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення виявлених недоліків та запобігання їм у подальшому, а саме: проводить аналіз стану дотримання фінансової та бюджетної дисципліни, виявляє причини та умови, що призвели до недоліків і порушень, готує рекомендації та пропозиції щодо їх усунення і запобігання їм у подальшому; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (пункт 6 Положення).

Зазначені вище норми кореспондуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7 частини 1 статті 10 Закону № 2939-ХІІ) ; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях (пункт 15 частини 1 статті 10 Закону № 2939-ХІІ).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, у цій частині, є обов'язковою до виконання.

Як встановлено судом, оскаржуваною вимогою позивача зобов'язано опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства в установленому порядку; розглянути питання притягнення працівників, винних у допущених порушеннях, до юридичної відповідальності (т.1, а.с. 43-44).

Суд зазначає, що покладаючи на позивача обов'язок усунути встановлені ревізією порушення, відповідач в оскаржуваній вимозі не визначив конкретних дій та заходів, які необхідно вчинити позивачеві, залишивши повноваження щодо визначення способів усунення виявлених порушень на розсуд підконтрольної установи.

Судом встановлено, що за наслідками опрацювання матеріалів ревізії ДП «Іванківське лісове господарство» з метою усунення виявлених у ході ревізії недоліків та порушень прийняло наказ від 03.01.2017 №21/1, яким (1) головному інженеру підприємства наказано посилити контроль за відпуском лісопродукції та за виконанням аукціонних та прямих договорів; (2) начальнику відділу збуту підприємства наказано провести роботу зі споживачами по поверненню коштів, недоотриманих підприємством; (3) головному економісту підприємства наказано посилити контроль за застосуванням цін на підприємстві; (4) керівникам та бухгалтерам підрозділів наказано посилити контроль за застосуванням цін при відпуску лісопродукції; (5) попереджено матеріально-відповідальних осіб, зайнятих на відпуску лісопродукції, за некоректне застосування цін при реалізації лісопродукції; (6) наказано застосувати заходи дисциплінарного та матеріального характеру у випадку відмови споживачів повернути недоотримані кошти підприємству.

Матеріалами справи також підтведжується, що ДП «Іванківське лісове господарство» на виконання вимоги донарахувало контрагентам різницю у цінах та повернуло коштів на загальну суму 24948,57 грн., у тому числі по взаємовідносинам з ПП «Етма» 88,42 грн.; з ТОВ «Літіс» 4411,45 грн.; з ПП «Укргосптовари» 1080,97 грн.; з ТОВ «Інтердерево» 50,01 грн.; з ТОВ «Фінери та плти» 6816,44 грн. (т.2, а.с. ).

Оскільки відповідач конкретних заходів, які необхідно здійснити позивачеві для виконання вимоги не визначив, суд вважає, що позивач вжив вичерпних заходів на виконання вимоги від 16.12.2016 №26-10-14-14/2338.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що вжитих позивачем заходів достатньо, щоб вважати вимогу від 16.12.2016 №26-10-14-14/2338 виконаною, а встановлені ревізією порушення - усунутими.

Враховуючи, що пред'явлення вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства є правом відповідача, яке він реалізує з метою приведення діяльності підконтрольною установи у відповідність з вимогами чинного законодавства, а також беручи до уваги фактичне усунення позивачем виявлених порушень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги від 16.12.2016 №26-10-14-14/2338.

Що стосується збитків, про завдання яких йдеться в описовій частині оскаржуваної вимоги, суд зауважує, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом направлення об'єкту контролю вимоги.

Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України за наслідками розгляду справ відповідної категорії. Зокрема, правовий висновок щодо застосування положень статті 2, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII про підстави і порядок пред'явлення та виконання вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень вимог законодавства, яка містить вказівку вжити заходи для відшкодування шкоди, міститься у постановах від 18.11.2014 (справа № 21-632а14), від 10.02.2015 (справа № 21-461а14), від 09.06.2015 (справа № 21-54а15), від 23.06.2015 (справа № 21-358а15), від 02.12.2015 (справа № 826/80/13-а), від 23.02.2016 (справа № 818/1857/14).

У вказаних постановах Верховний Суд України дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Таким чином, обґрунтованість і правомірність виявлених збитків може бути предметом позовом органу державного фінансового контролю про їх стягнення, а не позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Під час розгляду справи витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідачем не здійснювалось.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.05.2017.