Справа № 465/7540/16-а
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.06.2017 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючого судді Козюренко Р.С., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Львові лейтенанта поліції Сойженкова Володимира Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до інспектора батальйону №1 УПП у м. Львові лейтенанта поліції Сойженкова В.О. про скасування постанови серії АР № 544275 від 19.19.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Позов мотивує тим, що 19.12.2016 року інспектор патрульної поліції Сойженков В.О. на місці зупинки транспортного засобу у м. Львові на вул. Перфецького, 19, яким керував ОСОБА_1, виніс постанову, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за яке передбачено відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП, у зв"язку з зупинкою даного транспортного ближче 5 метрів до контейнерів для збирання відходів та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки, на думку позивача, він здійснив зупинку значно більшу ніж 5 метрів до контейнерів, тому не порушив п. 15.10 «е» ПДР. Окрім того, покликається на те, що в порушення вимог ст.276 КУпАП постанову було винесено не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, яким згідно з Рішенням Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2016 року є місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення (яким в даному випадку є Управління патрульної поліції м.Львова, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Перфецького,19), а на місці зупинки транспортного засобу. Відтак, інспектором при винесенні постанови було порушено вимоги ст.ст.33, 245, 268 КУпАП, зокрема, не забезпечено всебічного, повного та об"єктивного з"ясування обставин справи.

Позивач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи. Однак подав письмову заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача подав письмові заперечення, просить в позові відмовити з підстав, викладених в запереченні, а розгляд справи здійснювати без його участі. Вважає, постанову, винесену 19.12.2016 року на місці вчинення правопорушення правомірною, оскільки відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Відтак, постанова про накладення на особу покарання за вчинення за вчинення ним правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі виноситься на місці вчинення правопорушення. Окрім того, покликається на Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затв. наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, згідно з п.2 розділу ІІІ, якої постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч.1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також, звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015 року, було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в письмовому провадженні у відсутності належно повідомлених сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить такого висновку.

Постановою від 19.12.2016 року серії АР № 544275 ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.12.2016 року о 09:35 год., здійснив зупинку транспортного засобу Volkswagen Passat B6, д.н.з. НОМЕР_1, на вул. Перфецького, 19 у м. Львові, чим порушив п. 15.10 «е» Правил дорожнього руху.

Постанова винесена інспектором батальйону №1 УПП у м. Львові лейтенантом поліції Сойженков В.О. на місці зупинки автомобіля, тобто на вул. Перфецького, 19 у м. Львові.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, визначені частинами 1-3 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розділ Ш Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1)

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У пункті 2 розділу 3 вказаної Інструкції зазначено, що постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами другою статті 122 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, на який покликається позивач, щодо застосування положень ст.258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначено ст.258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до ст.276 КУпАП. Словосполучення "за місцем вчинення правопорушення", вжитого у ст.276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчиненя праовпорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положені частини першої ст.276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні ч.1ст.276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в п. 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення, у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

У згаданому вище Висновку НКР ВАС України дійшла висновку під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.122 КУпАП, положення ст.258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним. Такий Висновок грунтувався на тому, що положення ст.258 КУпАП не розповсюджувалися на ст.122 КУпАП .

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема ст.258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до кометенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Тобто працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху (ст.122 і ст.126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Окрім того. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015 року, було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу наведеного вбачається, що зміни внесені до КУпАП від 14.10.2015 року (набрали чинності 07.11.2015 року), не могли бути враховані в згадуваному вище рішенні Конституційного Суду, а в подальшому Законом уповноваженим органам та посадовим особам надано право складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Окрім того, суд бере до уваги те, що оскаржувана постанова та подія, зафіксована нею мали місце 19.12.2016 року, тобто на час, коли уповноважені органи (особи) були наділені Законом правом складення постанови на місці вчинення події.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст.278,279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у данному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, доводи позивача з покликанням на те, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення є безпідставним.

Оцінюючи доводи позивача про відсутність з його сторони діяння, яке б свідчило про порушення п. 15.10 «е» Правил дорожнього руху, суд зазначає таке.

Згідно з п. 15.10 «е» ПДР, стоянка забороняється ближче 5 метрів від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність саме за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,

Позивач заперечує факт вчинення правопорушення та надає відповідні пояснення у позові, стверджуючи лише, що здійснив зупинку значно більшу ніж 5 метрів до контейнерів.

За нормами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На спростування доводів позивача відповідач надав 3 фото, вилучені з камер нагрудного реєстратора, копію видаткової відомості технічних засобів отриманих під звіт 19.12.2016 року особовим складом взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону № 1 УПП у м. Львові, згідно з якою номер відео реєстратора 01476 відображеного на скріншотах з відеозапису події, яка мала місце 19.12.2016 року, відповідає номеру відео реєстратора, отриманого інспектором Сайженковим В.О.

Оглянувши такі, наочно вбачається відстань зупинки (стоянки) транспортного засобу позивача від контейнера, оглянувши які, суд приходить до переконання, що така відстань становить менше 5 метрів від дозволеної. Разом з тим, позивач жодних доказів зворотнього суду не надав.

Відтак, в матеріалах справи наявні дані, які свідчать про те, що позивач здійснив зупинку ближче 5 метрів до контейнера для збирання відходів, чим порушив п. 15.10 «е» ПДР.

Суд вважає, що позивачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача було порушено вимоги ст. 268, 280 КУпАП, у зв"язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак підстав для скасування немає.

Вимога позивача про закриття провадження у справі, в задоволенні такої слід вімовити з огляду на те, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що заявлений адміністративний позов не підлягає до задоволення за відсутністю порушення матеріального та процесуального законодавства при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.7-12, 86, 122, 128, 160, 161, 162, 167 КАС України, ст.ст.222, 245, 251 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні позову - відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Козюренко Р.С.