Справа № 804/2904/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 р. Справа № 804/2904/14

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступник - Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; далі-Лівобережна ОДПІ, податковий орган, контролюючий орган) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 із позовними вимогами щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 16 637, 81 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року за клопотаннями сторін провадження у справі №804/2904/14 зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №804/4055/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2013р., №804/4056/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.07.2013р., та за №804/4057/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.09.2013р.

Враховуючи відсутність обставин які були підставою для зупинення провадження у справі №804/2904/14, які були підставою для зупинення провадження, а саме - набранням законної сили рішеннями у справах №804/4055/14, №804/4056/14, №804/4057/14, ухвалою суду від 30.06.2016р. поновлено провадження в адміністративній справі №804/2904/14.

Позовні вимоги контролюючого органу обгрунтовані тим, що за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 обліковується заборгованість по податку на додану вартість у загальному розмірі 16 637, 81 грн., яка платником у добровільному порядку не погашена.

Відповідачем письмових заперечень до суду не надано.

За приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець (далі-ФОП ОСОБА_2, платник, відповідач) Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 26.05.2010р. за №0071815.

Відповідач перебуває на обліку у Лівобережній ОДПІ від 27.05.2010р. як платник податків та зборів, зокрема як платник податку на додану вартість (далі-ПДВ) згідно свідоцтва №100287930 від 11.06.2010р. за індивідуальним податковим номером НОМЕР_2.

Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України - податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду із даним позовом за ФОП ОСОБА_2 у контролюючому органі обліковувалась заборгованість з ПДВ у загальному розмірі 16 637, 81 грн., яка складається із:

-непогашеної суми грошового зобов'язання з ПДВ, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 09.09.2013р., яким збільшено грошове зобов'язання підприємства з ПДВ на загальну суму 7846, 25 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 6277, 00 грн. та за штрафними санкціями - 1569, 25 грн.), яке сформовано контролюючим органом на підставі Акту перевірки №356/17-3/НОМЕР_1 від 22.08.2013р.;

-непогашеної суми грошового зобов'язання з ПДВ, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 15.05.2013р., яким збільшено грошове зобов'язання підприємства з ПДВ на загальну суму 1416, 66 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 1133, 33 грн. та за штрафними санкціями - 283, 33 грн.), яке сформовано контролюючим органом на підставі Акту перевірки №1724/17-2/НОМЕР_1 від 19.04.2013р.;

-непогашеної суми грошового зобов'язання з ПДВ, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 29.07.2013р., яким збільшено грошове зобов'язання підприємства з ПДВ на загальну суму 7374, 90 грн. (в т.ч.: за основним платежем - 4916, 60 грн. та за штрафними санкціями - 2458, 30 грн.), яке сформовано контролюючим органом на підставі Акту перевірки №75/17-3/НОМЕР_1 від 17.07.2013р.

На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано та надіслано податкову вимогу №604-19 від 11.07.2013 р. про сплату боргу в сумі 595, 03, яка отримана відповідачем - 18.07.2013р.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі-ПК), встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 ПК - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК).

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 58.2. ст. 58 ПК, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до положень п. 56.1, п.56.12, 56.18 ст. 56 ПК - рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

При цьому у відповідності до п. 57.3 ст. 57 ПК - у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п. 14.1.175 ст.14 ПК - податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що правомірність винесених Лівобережною ОДПІ податкових повідомлень-рішень № від 09.09.2013р., № від 15.05.2013р. та № від 29.07.2013р. були передметом судового розгляду в адміністративних справах №804/4057/14, №804/4055/14, №804/4056/14.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2014р. по справі №804/4055/14 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2013р. - задоволено.

Зазначена постанова набрала законної сили - 30 листопада 2015р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. по справі №804/4056/14 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.07.2013р. - задоволено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, податковий орган оскаржив зазначену постанову в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014р. апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Отже, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2014р. по справі №804/4056/14 набрала законної сили - 29 жовтня 2014р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2014р. по справі №804/4057/14 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.09.2013р.- задоволено.

Зазначена постанова набрала законної сили - 10 грудня 2015р.

Не погодившись із даним судовим рішенням, податковий орган оскаржив дану постанову в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015р. апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Отже, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2014р. по справі №804/4057/14 набрала законної сили - 10 грудня 2015р.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України - судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У відповідності до положень ч. 3 та ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України - обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд не вправі ставити під сумнів обов'язковість виконання набравших законної сили рішень, винесених за результатами розгляду адміністративних справ №№804/4055/14, 804/4057/14, 804/4056/14, якими податкові повідомлення-рішення № від 09.09.2013р., № від 15.05.2013р. та № від 29.07.2013р. - визнано протиправними та скасовано, оскільки у вказаних адміністративних справах брали участь ті ж самі сторони, встановлені зазначеними судовими рішеннями обставини не підлягають доказуванню при розгляді справи №804/2904/14.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, враховуючи те, що податкові повідомлення-рішення № від 09.09.2013р., № від 15.05.2013р. та № від 29.07.2013р. - визнано протиправними та скасовано, стягнення з ФОП ОСОБА_2 нарахованих за даними рішеннями грошових зобов'язань з ПДВ - на момент розгляду справи є недоцільним.

За таких обставин, позивачем не доведено наявності за відповідачем податкового боргу у розмірі, заявленому до стягнення.

З огляду на викладене, позов Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський