Справа № 2-а-2667/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА № 2 - а - 2667/2010

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС Печерського району м. Києва про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

встановив:

15 липня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІДПС Печерського району м. Києва про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АА № 316674 від 04 липня 2010 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. за нібито перевищення ним, при керуванні 04 липня 2010 року близько 19 години 18 хвилин по вул. Саперно Слобідська м. Києва автомобілем НОМЕР_1, швидкості руху на 44 км/год. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що фіксація правопорушення, яка вимірювалась приладом „Радіс, не може бути достатньою доказовою базою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач подав до суду заяву, якою розглянути справу без його участі.

Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративне правопорушення серії АА № 316674 від 04 липня 2010 року позивача визнано винним вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 260 грн. за те, що він 04 липня 2010 року близько 19 години 18 хвилин по вул. Саперно Слобідська м. Києва, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 104 км/год. Вказане порушення виявлено за допомогою приладу „Радіс № 2017, фотозйомка не здійснювалась. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АА1 № 088220 свідки не залучались.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач вказував, що він рухався зі швидкістю 60 км/год., а вказана інспектором швидкість стосується іншого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху України передбачено заборону водієві перевищення максимальної швидкості на ділянці дороги, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, зокрема, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення наступає у випадку, зокрема, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 км/год.

Згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 97 року №341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п. 2, п. 4).

Крім того слід зазначити організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст. 27 Закону України „Про дорожній рух).

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху є доказами по справі (ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення), висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст. 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягуються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не доведено склад адміністративного правопорушення, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, ч. 1 ст. 122, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АА № 316674 від 04 липня 2010 року ІДПС Печерського району м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження по справі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя