Справа № 820/1923/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 р. № 820/1923/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікона Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Харківської області, треті особи - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати відмову Апеляційного суду Харківської області у розрахунку та виплаті йому вихідної допомоги при виході у відставку неправомірною;

- зобов'язати Апеляційний суд Харківської області нарахувати та виплатити йому вихідну допомогу без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, а саме 34 повних роки - 1126986,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні з посади судді Апеляційного суду Харківської області відповідачем виплачено йому вихідну допомогу в розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою. Однак позивач вважає, що при звільненні його з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку, маючи суддівський стаж 34 роки 5 місяців та 20 днів він мав право на отримання вихідної допомоги в розмірі 34 неоподаткованих місячних заробітних плат за останньою посадою як це було визначено Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ.

Позивач в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності.

Від голови Апеляційного суду Харківської області надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1, оскільки відповідач при виплаті позивачу суддівської винагороди діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та посилаючись на пояснення викладені у письмових запереченнях, просить у задоволені позову відмовити. Просить розгляд справи здійснювати за відсутності представників Апеляційного суду Харківської області.

Представник третьої особи - Державної судової адміністрації України в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені, чинним на час виникнення спірних правовідносин, законодавством, у зв'язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа - Державна казначейська служба України в судове засідання представника не направила, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, посилання позивача, заперечення відповідача та Державної судової адміністрації України, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 20.06.1982 обраний народним суддею Київського районного суду м. Харкова та 21.06.1982 зарахований до цього суду народним суддею.

На підставі постанови Президії Верховної Ради УРСР від 03.04.1989 № 73, ОСОБА_1 звільнений від обов'язків народного судді Київського районного суду м. Харкова у зв'язку з обранням членом Харківського обласного суду.

Постановою Верховної Ради України № 607-ХІV від 28.04.1999 позивача обрано суддею безстроково.

08 грудня 2016 року Вища рада юстиції прийняла рішення № 3132/0/15-16 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду Харківської області у відставку".

Таким чином, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у позивача стаж роботи становить 34 роки 05 місяців 20 днів.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 № 3132/0/15-16, головою Апеляційного суду Харківської області винесено наказ № 04-03/117-ос від 14.12.2016 "Про відрахування судді Очеретного С.С. зі штату суду".

Також, з матеріалів справи вбачається, що наказом голови Апеляційного суду Харківської області винесено наказ № 04-03/119-ос від 14.12.2016 про виплату позивачу у зв'язку з відставкою вихідної допомоги у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Однак позивач вважає, що при звільненні його з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку, маючи суддівський стаж 34 роки 05 місяців 20 днів він мав право на отримання вихідної допомоги в розмірі 34 неоподаткованих місячних заробітних плат за останньою посадою як це було визначено статтею 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ, оскільки право на відставку позивачем набуто ще до прийняття Закону України "Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010, який набрав чинності 30.07.2010.

Суд не погоджується із такими доводами позивача, вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду Харківської області у відставку прийнято Вищою радою юстиції 08.12.2016 за № 3132/0/15-16.

З 15.12.1992 діяли норми Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Частиною третьою статті 43 Закону № 2862-ХІІ визначено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку (частина третя статті 43 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 24.02.1994 № 4015-XII).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ від 07.07.2010 Закон № 2862-ХІІ визнано таким, що втратив чинність, крім статей 43 та 44, які втратили чинність із 1 січня 2011 року.

Водночас право на отримання вихідної допомоги було передбачено й частиною першою статті 136 Закону № 2453-VІ, згідно з якою судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Однак вказану норму було виключено на підставі Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII, який набрав чинності 1 квітня 2014 року.

Законом України від 12.02.2015 № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" викладено в новій редакції Закон № 2453-VІ, при цьому виплату вихідної допомоги судді при виході у відставку не передбачено.

На час прийняття постанови про звільнення позивача з посади судді, прийнятий Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 (далі Закон № 1402-VIII), частиною першою статті 143 якого передбачено виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Згідно із частинами першою та другою ст. 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження. Голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв'язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

Таким чином, враховуючи те, що рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 № 3132/0/15-16 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду Харківської області у відставку" та наказ голови Апеляційного суду Харківської області № 04-03/117-ос від 14.12.2016 "Про відрахування судді Очеретного С.С. зі штату суду" прийняті після набрання чинності Законом № 1402-VIII, то суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно здійснено усі належні виплати позивачу, у зв'язку зі звільненням відповідно до частини 1 статті 143 цього Закону.

Слід також зазначити, що головою Апеляційного суду Харківської області винесено наказ № 04-03/119-ос від 14.12.2016 про виплату позивачу у зв'язку з відставкою вихідної допомоги у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Даний наказ не оскаржений позивачем та у встановленому порядку не скасований.

За таких обставин, у відповідача на час звільнення ОСОБА_1 з посади судді у зв'язку з виходом у відставку, були відсутні правові підстави для здійснення йому виплати вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 34 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Суд звертає увагу на те, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Отже, суд вважає необхідним зазначити, що подача суддею заяви про відставку засвідчує бажання судді піти у відставку з підстав, визначених чинним законодавством, і реалізується лише після прийняття відповідного рішення, а отже виплата вихідної допомоги при звільненні не пов'язана із набуттям права на відставку, а повинна здійснюватися лише при звільненні судді.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач стосовно здійснення виплат судді Очеретному С.С. суддівської винагороди діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Харківської області, треті особи - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, про визнання відмови неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя А.С. Мороко