Справа № 161/502/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4560/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2017 року в справі №161/502/17 за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування пункту постанови про відкриття виконавчого провадження,-

встановив:

У січні 2017 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування пункту 3 постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що постановою Луцького міськрайонного суду від 17.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012 року, зобов'язано Департамент соціальної політики провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову допомогу до 5 травня 2011 року в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 4838,00 грн., з врахуванням виплачених сум. На підставі зазначеного рішення Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист, за яким відповідачем 30.12.2016 було відкрито виконавче провадження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2017 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 30.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53219011 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 6400 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі п.1 ч.1 ст. 197 КАС розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що на підставі поданої стягувачем заяви, 30.12.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53219011 з виконання виконавчого листа № 2а-9584/11/03/08, виданого 19.10.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов'язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову допомогу до 5 травня 2011 року в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум та сплатити 6400 грн. виконавчого збору.

Вказаною постановою державного виконавця боржнику надано строк 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

Департамент соціальної політики Луцької міської ради листом від 11.01.2017 року повідомив державного виконавця про те, що стягувачу ОСОБА_1 проведено перерахунок недоплаченої грошової допомоги за 2011 рік у відповідності до рішення суду. Розмір недоплаченої допомоги становить - 4838 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що оскільки виконавчий лист виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області зобов'язує боржника вчинити дії щодо майна стягувача (виплатити), то в даному випадку підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-19 «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-19) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою ст. 26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як визначено в статті 27 Закону №1404-19, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що, незважаючи на те, що боржником є Департамент соціальної політики Луцької міської ради, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а не Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-19 передбачені випадки, у яких виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Проте, як встановлено вище, виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-19 не може бути застосований.

Судовою колегією встановлено, що підставою для стягнення з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради виконавчого збору - є невиконання ним рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії.

Щодо посилання апеляційної скарги на те, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, колегія суддів зазначає, що виконавчий лист у справі носить немайновий зобов'язальний характер та ним не вирішено питання про стягнення коштів (періодичних платежів) у певній сумі, або за певний конкретний період, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору, яка встановлена часиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях від 30.01.2013 року, від 19.02.2015 року та від 15.07.2015 року, по аналогічних справам №К/9991/24481/12, №К/800/51991/14 та №К/9991/38103/12.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими, і повністю спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради задовольнити.

Скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2017 року в справі №161/502/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель