Справа № 814/1975/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1975/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2016 року №№ , , рішення про застосування штрафних санкцій від 23.09.2016 року № , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2016 року №№ , , рішення про застосування штрафних санкцій від 23.09.2016 року № .

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року заявлений позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року в частині основного зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в 28097,82 грн. та штрафних санкцій в сумі 7024,45 грн. Скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.09.2016 року в частині донарахованого єдиного внеску в сумі 64999,63 грн. та штрафних санкцій в сумі 6499,96 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог у повному обсязі, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 15.08.2016 року по 29.08.2016 року відповідачем була проведена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт від 08.09.2016 року № 343/13-00/НОМЕР_4.

Відповідно до висновків вказаного акту перевіркою встановлено порушення з боку позивача вимог пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті завищення валових витрат на загальну суму 203087,07 грн. та заниження чистого доходу, що стало підставою для донарахування податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 30463,06 грн., п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України № 2464 «Про звіт та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування», а саме в результаті завищення валових витрат на загальну суму 203087,07 грн. та заниження чистого доходу, що стало підставою для донарахування єдиного соціального внеску в сумі 70471,21 грн., п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, а саме в результаті заниження чистого доходу, що стало підставою для донарахування військового збору за 2015 рік в сумі 95,85 грн.

За наслідками проведення вказаної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30463,06 грн. та за штрафними санкціями - 7615,77 грн., № від 23.09.2016 року, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податків та зборів, в т.ч., з податку на доходи фізичних осіб в сумі 95,85 грн. та 23,96 грн. - штрафні (фінансові) санкції, рішення № від 23.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 70471,21 грн. у розмірі 17917,47 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції, враховуючи, що позивач при перевірці надала документи, що підтверджують правомірність віднесення до валових витрат сум на підставі Z звітів, дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 30463,06 грн. та 7615,77 грн. штрафних санкцій підлягає скасуванню частково на суму 28097,82 грн. та 7024,45 грн. штрафних санкцій.

Також, враховуючи, що рішення про донарахування єдиного внеску (рішення № від 23.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 70471,21 грн. та 17917,47 грн. штрафних санкцій) є похідним від податкового повідомлення-рішення про донарахування податку на доходи фізичних осіб, суд першої інстанції дійшов висновку, що таке рішення підлягає скасуванню частково в сумі 64999,63 грн. та 6499,96 грн. штрафних санкцій.

В свою чергу, враховуючи, що позивачем завищено суму валових витрат за 2013-2015 року, оскільки не підтверджено реалізація та використання в господарській діяльності мінеральної води на суму 15768,25 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 2365,24 грн. та 591,31 грн. штрафних санкцій, рішення про донарахування єдиного внеску № від 23.09.2016 року на 5471,58 грн. та штрафних санкцій в сумі 547,16 грн., податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року є правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог позивача з огляду на викладене.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначений ст. 177 Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно вимог п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1, 138.1.2 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, позивач при перевірці та суду надала первинні документи на придбання товару - видаткові накладні, книгу обліку доходів та витрат, Z звіти, якими підтверджуються здійснені позивачем витрати у розмірі 187318,82 грн. щодо придбання алкогольної продукції за перевіряємий період та реалізацію такої продукції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач при перевірці надала документи, що підтверджують правомірність віднесення до валових витрат витрат у сумі 187318,82 грн. щодо придбання алкогольної продукції за перевіряємий період та реалізацію такої продукції, а тому податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 28097,82 грн. та 7024,45 грн. - штрафних санкцій та рішення № від 23.09.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині донарахованого внеску у розмірі 64999,63 грн. та 6499,96 грн. штрафних санкцій підлягають скасуванню, а вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Також, враховуючи, що позивачем не підтверджена реалізація та використання в господарській діяльності мінеральної води на суму 15768,25 грн., а навпаки підтверджено, що така продукція була використана для власних потреб, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб на суму 2365,24 грн. та 591,31 грн. штрафних санкцій, рішення про донарахування єдиного внеску № від 23.09.2016 року на 5471,58 грн. та штрафних санкцій в сумі 547,16 грн., податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 року щодо донарахування військового збору в сумі 95,85 грн. та 23,96 грн. - штрафні (фінансові) санкції є правомірними, а вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В поданій апеляційній скарзі відповідачем наведені лише ті доводи, що були вказані в акті оскаржуваної перевірки, проте таким доводам, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.09.2016 року №№ , , рішення про застосування штрафних санкцій від 23.09.2016 року № - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець