Справа № 264/1805/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1805/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, який згодом уточнив. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом війни 3 групи згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 20.12.2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни у тому числі, згідно з яких щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено розміри та порядок виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни, учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також жертвам нацистських переслідувань. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У ст. 7 Закону України № 928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлюється: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня 2016 року - 1130 гривень. Водночас, у квітні 2017 року УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради здійснило йому виплату допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у сумі 2310,00 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж гарантовано законом. 02.03.2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату недоплаченої йому разової грошової допомоги як інваліду війни 3 групи, згідно з ст. 13 Закону України № 3551-ХІІ у розмірі 5600,00 гривень, однак листом УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради № 9/833-1 від 07.03.2017 року йому було відмовлено. Вважає, що такими діями відповідача були порушені його права, тому просив суд визнати бездіяльність відповідача щодо відмови йому в перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому статтею 13 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», неправомірною та зобов'язати УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, як інваліду війни 3 групи, відповідно до статті 13 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, та з урахуванням раніше виплачених сум, тобто в розмірі 5600,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, надала письму заяву, в якій просила суд позов задовольнити, а справу розглянути без її участі та без участі позивача.

Представник відповідача УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради до судового засідання не з'явилася, надала письму заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, надіслала свої заперечення на адміністративний позов, в яких позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що в 2016 році позивачеві було виплачено разову грошову допомогу у розмірі, передбаченому підпунктом 1 пункту 1 Постанови КМУ № 141 від 02.03.2016 року в розмірі 2310,00 гривень, тому їх дії повністю відповідають вимогам діючого законодавства. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вказавши на пропущення позивачем строку на звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 3 групи згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 20.12.2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради з питанням про виплату недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни.

З листа УСЗН Кальміуського району Маріупольської міської ради № 9/833-1 від 07.03.2017 року вбачається, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до постанови КМУ від 02 березня 2016 року № 141 Про деякі питання виплати у 2016 році разової допомоги передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» позивачу була здійснена в розмірі 2310,00 гривень. Дана обставина не заперечувалася позивачем.

Не погодившись з даною відповіддю Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до абзацу 7 пункту 27 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Пунктом 26 розділу VІ Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2975 гривень; II групи - 2600 гривень; III групи - 2310 гривень.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини 1 ст.129 Конституції України та інші, зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України також встановлено пріоритет міжнародного договору над національним законодавством: якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору (частина шоста статті 9).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі Кечко проти України, рішення від 8 листопада 2005 року Заява N 63134/00, § 23 Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

У справі Ейрі проти Ірландії, рішення від 09.10.1979 № 1, Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено Європейським судом з прав людини у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії" рішення від 12.10.2004, скарга N 60669/00.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що при вирішенні питання про розмір допомоги, передбаченої абзацем 7 пункту 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», необхідно керуватися постановою керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань.

Як раніше зазначалося, у 2016 році ОСОБА_1, на підставі підпункту 1 пункту 1 вказаної постанови КМУ, була виплачена щорічна разова допомога у розмірі 2310,00 гривень.

Відтак, розмір нарахованої та виплаченої позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 році відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав грошову допомогу у квітні 2016 року та мав право на звернення до суду протягом шести місяців, а саме до листопада 2016 року, проте даний позов подано до суду лише 14.04.2017 року.

З огляду на викладене суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 13 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України № 928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», керуючись ст. 6, 8, 9,11, 17, 70, 88, 94, 99, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів від дня отримання її копії.

Суддя: Н. В. Литвиненко