Справа № 820/7150/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 р.Справа № 820/7150/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017р. по справі № 820/7150/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.12.2016 № та № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" - задоволено.

Визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.12.2016 № та № .

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що фахівцями Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, на підставі наказів № 2799 від 17.10.2016 та №3143 від 22.11.2016, направлень № 6309, №6310, №6311 від 27.10.2016, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, проведено планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016.

Результати перевірки викладені в акті № 800/20-40-14-03-08/36647332 від 15.12.2016 (а.с. 26-113 т. 1), згідно висновків якого під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" встановлено зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 4708332 грн;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" занижено ПДВ до сплати на загальну суму 1505699 грн., а також завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 360633 грн.

На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 23.12.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 1882123,75 грн, з яких: за основним платежем - 1505699,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 376424,75 грн (а.с. 23 т. 1), податкове повідомлення - рішення № від 23.12.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість в сумі 360633 грн (а.с. 24 т. 1).

Підставою для встановлення вказаних висновків та винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ "Нью Фінанс-2016", ТОВ "Нові Плюс", ТОВ "Олімпіакос", ТОВ "Райнер Груп", ТОВ "Аріал Торг", ТОВ "Нікея Лімітед".

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та ТОВ "Нью Фінанс-2016", ТОВ "Нові Плюс", ТОВ "Олімпіакос", ТОВ "Райнер Груп", ТОВ "Аріал Торг", ТОВ "Нікея Лімітед" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.12.2016 № та № підлягають скасуванню, а позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" - задоволенню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також відображених суб'єктом владних повноважень в акті № 800/20-40-14-03-08/36647332 від 15.12.2016 суджень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Так, згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно зі ст. 1, ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 року) об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БУ 16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318.

Згідно з п. 7 П(С)БУ 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення Звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно пп. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума зараховується до складу податкового періоду наступного звітного (податкового) періоду.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Матеріали справи свідчать, що у перевіряємому періоді ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" мало взаємовідносини з ТОВ "Нью Фінанс-2016", ТОВ "Нові Плюс", ТОВ "Олімпіакос", ТОВ "Райнер Груп", ТОВ "Аріал Торг", ТОВ "Нікея Лімітед".

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, що 01.12.2015 між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Аріал Торг" (виконавець) укладено договір №МЦ 25/15, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Комп'ютерний аналіз розкриття температурних тріщин у бетонних блоках ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 177-181 т.1).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Аріал Торг" позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Комп'ютерний аналіз розкриття температурних тріщин у бетонних блоках ГТС України", технічне завдання на розробку "Комп'ютерний аналіз розкриття температурних тріщин у бетонних блоках ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.12.2015 до договору №МЦ 25/15, податкові накладні від 28.12.2015 №324, від25.12.2015 №320 та №319, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 182-196 т. 1).

Також, між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Аріал Торг" (виконавець) 01.09.2015 укладено договір №МЦ 30/15, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Методика розрахунку стійкості укосів ґрунтових гребель ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 197-201 т.1).

Реальність виконання вказаного правочину підтверджується наявними матеріалах справи протоколом узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Методика розрахунку стійкості укосів ґрунтових гребель ГТС України", технічне завдання на розробку "Методика розрахунку стійкості укосів ґрунтових гребель ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 01.09.2015 до договору №МЦ 30/15, податкові накладні від 30.09.2015 №66, №64, № 67, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 202-216 т. 1).

Крім того, між товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Аріал Торг" (виконавець) укладено договір №МЦ 01/15 від 01.07.2015.

Відповідно до умов укладеного правочину виконавець зобов'язується виконати "Чисельне моделювання вязкоупругопластиних основ ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 217-222 т.1).

На підтвердження реальності договору №МЦ 01/15 від 01.07.2015 позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Чисельне моделювання вязкоупругопластиних основ ГТС України", технічне завдання на розробку "Чисельне моделювання вязкоупругопластиних основ ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 01.07.2015 до договору №МЦ 01/15, податкові накладні від 10.08.2015 №7, №6, від 11.08.2015 № 8, № 9, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 223-240 т. 1).

Також, 23.12.2014 між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нікея Лімітед" (виконавець) укладено договір №МЦ/23-12, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Чисельне моделювання динамічного руйнування середовищ і конструкцій ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 241-245 т.1).

Реальність виконання вказаного правочину підтверджується наявними матеріалах справи протоколом узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Чисельне моделювання динамічного руйнування середовищ і конструкцій ГТС України", технічне завдання на розробку "Чисельне моделювання динамічного руйнування середовищ і конструкцій ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.01.2015 до договору №МЦ/23-12, податкові накладні від 23.12.2014 №12, №13, № 14, №15, №16, №17, №18, №18, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 246-250 т. 1, а.с. 1-17 т. 2).

Із матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період між позивачем ( замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Аріал Торг" (виконавець) укладено договір №26-01/МЦ від 01.01.2016, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Аналіз впливу гідрогеологічних факторів на напружено-деформований стан масивів ґрунтів ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 18-22 т.2).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Аріал Торг" позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Аналіз впливу гідрогеологічних факторів на напружено-деформований стан масивів ґрунтів ГТС України", технічне завдання на розробку "Аналіз впливу гідрогеологічних факторів на напружено-деформований стан масивів ґрунтів ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 29.02.2016 до договору №26-01/МЦ, податкові накладні від 26.01.2016 №81 та №80, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 23-34 т. 2).

Крім того, між товариства з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Райнер Груп" (виконавець) укладено договір №0418 МЦ від 01.04.2016.

Відповідно до умов укладеного правочину виконавець зобов'язується виконати "Комп'ютерний аналіз розкриття температурних тріщин у бетонних блоках ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 35-39 т.2).

Реальність виконання умов договору №МЦ 01/15 від 01.07.2015 підтверджується наданими до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Комп'ютерний аналіз розкриття температурних тріщин у бетонних блоках ГТС України", технічне завдання на розробку "Комп'ютерний аналіз розкриття температурних тріщин у бетонних блоках ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 01.04.2016 до договору №0418/МЦ, податкові накладні від 18.04.2016 №101, №102, №103, №104, від 22.04.2016 №238, №239, від 25.04.2016 №260, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 40-65 т. 2).

Також, у перевіряємий період між позивачем ( замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Райнер Груп" (виконавець) укладено договір №1028/МЦ від 01.10.2015, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Комп'ютерне прогнозування підпору ґрунтових вод ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 66-70 т.2).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Райнер Груп" позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Комп'ютерне прогнозування підпору ґрунтових вод ГТС України", технічне завдання на розробку "Комп'ютерне прогнозування підпору ґрунтових вод ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.10.2015 до договору №21028/МЦ, податкова накладна від 29.10.2015 №23, платіжне доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 71-80 т. 2).

Із матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Райнер Груп" (виконавець) укладено договір №0421/МЦ від 01.04.2016.

Відповідно до умов укладеного правочину виконавець зобов'язується виконати "Чисельне аналіз динаміки високоскороснтих потоків ГТС України" , а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 81-85 т.2).

Реальність виконання умов договору №0421/МЦ від 01.04.2016 підтверджується наданими до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Чисельне аналіз динаміки високоскороснтих потоків ГТС України", технічне завдання на розробку "Чисельне аналіз динаміки високоскороснтих потоків ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.05.2016 до договору №0421/МЦ, податкові накладні від 21.04.2016 №233, №234, від 22.04.2016 №239, №236, №237, від 25.04.2016 №259, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 86-109 т. 2).

Також, судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Олімпіакос" (виконавець) укладено договір №2411-МЦ від 01.11.2015.

Відповідно до умов укладеного правочину виконавець зобов'язується виконати "Математичне моделювання осадки ГТС України на глинистих ґрунтах", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 110-114 т.2).

Реальність виконання умов договору №2411-МЦ від 01.11.2015 підтверджується наданими до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Математичне моделювання осадки ГТС України на глинистих ґрунтах", технічне завдання на розробку "Математичне моделювання осадки ГТС України на глинистих ґрунтах", акт здачі-прийняття робіт від 30.11.2015 до договору №2411-МЦ, податкові накладні від 24.11.2015 №63, №64, № 61, №62, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 115-132 т. 2).

Крім того, у перевіряємий період між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Фінанс-2016" (виконавець) укладено договір №28/04МЦ від 28.04.2016, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Комп'ютерне моделювання сполученняплотин ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 133-137 т.2).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Нью Фінанс-2016" позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Комп'ютерне моделювання сполученняплотин ГТС України", технічне завдання на розробку "Комп'ютерне моделювання сполученняплотин ГТС України", акти здачі-прийняття робіт від 28.04.2016 до договору №28/04МЦ, податкові накладні від 28.04.2016 №60, №61, платіжне доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 138-149 т. 2).

Також, судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Фінанс-2016" (виконавець) укладено договір №МЦ-0501 від 01.05.2016, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Чисельне дослідження впливу мегатріщин на стійкість уступів і бортів кар'єру в розрахунках ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 150-154 т.2).

Реальність виконання умов договору №МЦ-0501 від 01.05.2016 підтверджується наданими до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Чисельне дослідження впливу мегатріщин на стійкість уступів і бортів кар'єру в розрахунках ГТС України", технічне завдання на розробку "Чисельне дослідження впливу мегатріщин на стійкість уступів і бортів кар'єру в розрахунках ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.05.2016 до договору №МЦ-0501, податкові накладні від 20.05.2016 №136, №139, № 137, №138, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 155-172 т. 2).

Із матеріалів справи вбачається також, що у перевіряємий період між позивачем (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нью Фінанс-2016" (виконавець) укладено договір №МЦ-0502 від 01.05.2016, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати "Чисельне моделювання виникнення та поведінки бурих потоків в межах поворотів і переходів ділянок водогонів ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 173-177 т.2).

На підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Нью Фінанс-2016" позивачем надано до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Чисельне моделювання виникнення та поведінки бурих потоків в межах поворотів і переходів ділянок водогонів ГТС України", технічне завдання на розробку "Чисельне моделювання виникнення та поведінки бурих потоків в межах поворотів і переходів ділянок водогонів ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.05.2016 до договору №МЦ-0502, податкові накладні від 23.05.2016 №143, №140, №144, 141, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 178-196 т. 2).

Судом встановлено, 31.03.2016 між між товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нові Плюс" (виконавець) укладено договір №31/МЦ від 31.03.2016.

Відповідно до умов укладеного правочину виконавець зобов'язується виконати "Математичне моделювання динаміки зміни полускатних грантів основ ГТС України" , а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 197-201 т.2).

Реальність виконання умов договору №31/МЦ від 31.03.2016 підтверджується наданими до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Математичне моделювання динаміки зміни полускатних грантів основ ГТС України", технічне завдання на розробку "Математичне моделювання динаміки зміни полускатних грантів основ ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.05.2016 до договору №31/МЦ, податкова накладна від 31.03.2016 №60, платіжне доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 202-210 т. 2).

Крім того, між товариством з обмеженою відповідальністю "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нові Плюс" (виконавець) укладено договір №30/МЦ від 01.03.2016.

Відповідно до умов укладеного правочину виконавець зобов'язується виконати "Короткочасні навантаження великої інтенсивності і їх вплив на елементи ГТС України", а замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи (а.с. 211-215 т.2).

Реальність виконання умов договору №30/МЦ від 01.03.2016 підтверджується наданими до матеріалів справи протокол узгодження договірної ціни, календарний план на розробку "Короткочасні навантаження великої інтенсивності і їх вплив на елементи ГТС України", технічне завдання на розробку "Короткочасні навантаження великої інтенсивності і їх вплив на елементи ГТС України", акт здачі-прийняття робіт від 31.03.2016 до договору №30/МЦ, податкові накладні від 30.03.2016 №57, №56, платіжні доручення у підтвердження оплати отриманих послуг (а.с. 216-227 т. 2).

З приводу посилання податкового органу на те, що позивачем не доведено фактичне та економічне обґрунтування використання вказаних придбаних розробок в господарській діяльності підприємства, оскільки ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" для ведення господарської діяльності має необхідну кількість спеціалістів, які мають досвід та спеціальне навчання, має геотехнічну лабораторію, ресурси, необхідне обладнання та Свідоцтво про атестацію на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з пояснень позивача ТОВ «Міжвідомчий центр інженерних досліджень» має в своєму штаті фахівців в галузі геодезії та гідрології для здійснення геологічних досліджень та вишукувань, однак замовлені за наведеними вище договорами роботи не є геологічними дослідженнями або вишукуваннями, а являють собою математичне моделювання фізичних процесів, що здійснюється фахівцями з математики та IT- фахівцями. Вказані роботи ТОВ "Міжвідомчий центр інженерних досліджень" не може виконувати власними силами, оскільки не має в своєму штаті відповідних профільних фахівців, що підтверджується наданою до суду апеляційної інстанції копією штатного розкладу (т. 3 а.с. 138). Виготовлені на замовлення позивача математичні моделі фізичних процесів в гідроспорудах використовуються у господарської діяльності підприємства, як методичні матеріали, для підтримання високих стандартів якості послуг, що надаються ТОВ «Міжвідомчий центр інженерних досліджень» та з метою підвищення рівня якості робіт ТОВ «Міжвідомчий центр інженерних досліджень», зменшення об'єктивних ризиків результатів цих послуг внаслідок негативних дій природних чинників, що впливають на тривалість працездатності конструкцій споруд. Отримані послуги, внаслідок вивчення означених в замовлених звітах розрахунків, фахівці ТОВ «Міжвідомчий центр інженерних досліджень» використовують під час виконання замовлень для ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» ВП ЮУАЕС, ТОВ «ГІДРОТЕХПРОЕКТ», ТОВ «УКРАТОМЕНЕРГОПРОЕКТ», Консорціум «НВО «УКРГІДРОЕНЕРГОБУД».

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентами позивача зобов'язань за спірними правочинами. Копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст.44, 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ "Нью Фінанс-2016", ТОВ "Нові Плюс", ТОВ "Олімпіакос", ТОВ "Райнер Груп", ТОВ "Аріал Торг", ТОВ "Нікея Лімітед" і правомірність нарахування податкового кредиту, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

В ході розгляду справи податковий орган не довів суду належними та достатніми доказами, що досліджені первинні документи, складені за наслідками здійснення господарських операцій, не відповідають дійсності, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків, а також, що договори укладено з метою безпідставного формування показників податкової звітності. Таких доказів до суду першої та апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальником) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 23.12.2016 № та № , а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх скасування.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2017р. по справі № 820/7150/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2017 р.