Справа № 805/2366/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2366/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 р. Справа №805/2366/16-а

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Проніні Д.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно - курортного реабілітаційного центру «Слов’янський курорт» ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» м. Слов’янськ

до Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про зобов’язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов’янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов’язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача з заявою №10юк/350 від 31.03.2016 року про визнання податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску за період серпень 2015 року – лютий 2016 року в сумі 1360682,36 грн. безнадійним та про його списання. Відповідач листом №6097/10/05-22-17 від 07.04.2016 року відмовив позивачу посилаючись на той факт що платник податків не надав сертифікат ТПП із посиланням на ст. 101 Податкового кодексу України. Позивач вважає таку відмову незаконно та просить суд зобов’язати прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року, яка скасована постановою суду.

Представник позивача просив суд справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав через канцелярію суду заперечення до позовної заяви та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач, Дочірнє підприємство «Санаторно - курортний реабілітаційний центр «Слов’янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 10.03.2000 року зареєстрований як юридична особа Виконавчим комітетом Слов’янської міської ради Донецької області, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 30708792, знаходиться на податковому обліку Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції. Згідно Статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів 19 грудня 2066 року, позивач є санаторно-курортним закладом, здійснює виробничу, науково-дослідну, торгівельну та іншу господарську діяльність.

Відповідач, Слов’янська об’єднана державна податкова інспекція Головного Управління ДФС у Донецькій області є суб’єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Як вбачається з позовної заяви та не заперечується сторонами, за позивачем станом на 31.03.2016 рік обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску за період серпень 2015 року – лютий 2016 року у сумі 1360682,36 грн.

31 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою за №10юк/350 про визнання вказаної заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1360682,36 грн. безнадійною та її списання.

До заяви позивачем було надано сертифікат Торгово-промислової палати від 29.12.2014 року про настання обставин непереборної сили №2370, яким затверджено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов’язкових платежів. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Відповідач листом у відповідь від 07.04.2016 року за №6097/10/05-22-17 зазначив про відсутність підстав для визнання заборгованості з єдиного соціального внеску безнадійною та її списання, оскільки наданий позивачем сертифікат ТТП України №2370 засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) при здійсненні господарської діяльності та дотримання норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов’язкових платежів, відповідно до п.п.100.4, 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України (розстрочення, відстрочення грошових зобов’язань або податкового боргу платника податків), тоді як списання безнадійного податкового боргу здійснюється в порядку, передбаченому ст. 101 Податкового кодексу України відповідно до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженому Наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10.10.2013 року.

05.04.2016 року Слов’янською об’єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області на адресу позивача винесено вимогу №Ю-1342-25 щодо сплати недоїмки на суму 1161404,01 грн.

Позивач оскаржив вимогу №Ю-1342-25 від 05 квітня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.04.2016 року у справі №805/1023/16а за позовом Дочірнього підприємства «Санаторно – курортний реабілітаційний центр «Слов’янський курорт» ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Слов’янської об’єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги – позов задоволено. Скасовано вимогу Слов’янської об’єднаної Державної податкової інспекції головного управління ДФС у Донецькій області №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року щодо сплати недоїмки на суму 1161404,01 грн.

Постанова набрала законної сили згідно ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом в ході розгляду справи №805/1023/1-а було встановлено, що на відповідача як платника єдиного внеску поширюються положення п.9.3 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов’язків, визначених ст. 6 цього Закону.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідач, відмовляючи позивачу у списані податкового боргу у сумі 1161404,01 грн., нарахованого за період серпень 2015 року – лютий 2016 року зі сплати єдиного внеску посилався на відсутність сертифікату Торгово-промислової палати України з обов’язковим посиланням на ст.101 Податкового кодексу України в ньому.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктом 101.2.4 п. 101.2. ст. 101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном "безнадійний" розуміється, в тому числі, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

За приписами п.101.5 ст.101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №577.

Згідно до п. 2.1 цього Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку списання безнадійного податкового боргу платника податків передбачено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов'язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Так, відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин», обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Як вже зазначалось судом, настання для позивача форс-мажорних обставин з 14 квітня 2014 року підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати України №2370 від 29 грудня 2014 року.

Торгово-промислова палата України наділена правом лише засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини з зазначенням дати виникнення форс-мажору, тоді як права визначення є податковий борг суб'єкта господарювання безнадійним чи ні, вона не має. Такий висновок повинен надати саме відповідач, розглянувши заяву про списання податкового боргу.

Твердження відповідача, про не виконання позивачем умов звернення до контролюючого органу, оскільки у сертифікаті відсутнє посилання на те, що засвідчується настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах, а саме що податковий борг вважається безнадійним відповідно до статті 101 Податкового кодексу України є безпідставним, з огляду на те, що позивача звільнено від сплати єдиного внеску в силу приписів Закону №1669, який є спеціальним законом для спірних правовідносин, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового Кодексу України та з огляду на скасування вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року у судовому порядку.

Крім того, під час розгляду справи позивачем також було надано до суду сертифікат Донецької торгово промислової палати України від 22 грудня 2016 року за №7117, яким позивачу засвідчено обставини непереборної сили щодо обов’язку зі сплати податків і зборів в строк та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами, зокрема сплати єдиного внеску січень – грудень 2015 року, січень - грудень 2016 року відповідно до ст.ст. 100, 101,102 Податкового кодексу України.

08 лютого 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою №00юк/113 про визнання недоїмки із сплати єдиного соціального в сумі 1161404,01 грн., що визначена у вимозі від 05.04.2016 року №Ю-1342-25 – безнадійною та просив списати її. До заяви позивачем було додано сертифікат Донецької ТТП України від 22 грудня 2016 року №7117 в якому зокрема наявне посилання на ст. 101 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач дотримався вимог діючого законодавства та надав достатньо документів, що підтверджують обставини непереборної сили, які призвели до виникнення безнадійного податкового боргу, а тому у податкового органу відсутні підстави для відмови у списанні безнадійного податкового боргу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним приписам процесуального законодавства відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дочірнього підприємства «Санаторно - курортного реабілітаційного центру «Слов’янський курорт» ЗАТ лікувально – оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Слов’янської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов’язання прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,02 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року – задовольнити.

Зобов’язати Слов’янську об’єднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС у Донецькій області прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 1161404,01 грн. визначеного у вимозі №Ю-1342-25 від 05.04.2016 року.

Повний текст постанови складено та підписано 19 червня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.