Справа № 814/2465/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2465/16

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника відповідача Скоморовської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради до Південного офісу Держаудитслужби про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (далі Департамент ЖКГ Миколаївської міськради, Департамент ЖКГ) звернувся до суду з позовом до Південного офісу Держаудитслужби (далі ПО Держаудитслужби) про скасування вимоги (припису) Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 19 жовтня 2016 року № 14-07-14-14/4232 щодо усунення порушень законодавства, як такої, що ґрунтується на недоведених обставинах, що знайшли своє відображення в акті Держфінінспекції в Миколаївській області від 20 вересня 2016 року № 14-24/80.

В обґрунтування позову зазначалось, що з 5 по 19 вересня 2016 року посадовими особами Держфінінспекції в Миколаївській області, правонаступником якої є ПО Держаудитслужби, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2016 року. За результатами ревізії складено акт від 20 вересня 2016 року за № 14-24/80, в якому, серед іншого, зазначено про порушення позивачем пунктів 2.13 та 2.14 Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року № 154, в результаті чого Департаменту ЖКГ завдано матеріальної шкоди (збитків) у сумі 1375600 грн.. На підставі акта ревізії Держфінінспекцією в Миколаївській області складено вимогу від 19 жовтня 2016 року за № 14-07-14-14/4232 «Щодо усунення порушень законодавства», якою позивача зобов'язано усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку. На думку позивача, названа вимога підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Департаменту ЖКГ Миколаївської міськради відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Департаменту ЖКГ в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального права. Так, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що відфрезована асфальтобетонна крихта є сміттям, вона не може бути використана повторно, а тому дії посадових осіб Департаменту ЖКГ Миколаївської міськради є правомірними. Крім того, оскаржена вимога відповідача не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки не містить конкретних вказівок щодо порядку її виконання. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що з 5 по 19 вересня 2016 року посадовими особами Держфінінспекції в Миколаївській області, правонаступником якої є ПО Держаудитслужби, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту ЖКГ Миколаївської міськради за період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2016 року.

За результатами ревізії складено акт від 20 вересня 2016 року за № 14-24/80, в якому, серед іншого, зазначено про порушення позивачем пунктів 2.13 та 2.14 Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року № 154, в результаті чого Департаменту ЖКГ завдано матеріальної шкоди (збитків) у сумі 1375600 грн..

На підставі акта ревізії Держфінінспекцією в Миколаївській області складено вимогу від 19 жовтня 2016 року за № 14-07-14-14/4232 «Щодо усунення порушень законодавства», якою позивача зобов'язано усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що виявлені за результатами ревізії збитки, завдані державі чи об'єкту контролю, не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги, а тому зазначення у вимозі контролюючого органу про наявність цих збитків не порушує права та законні інтереси позивача.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 2 названого Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

На підставі п. 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 4 п. 4 названого Положення передбачено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В підпунктах 15 та 21 п. 6 Положення визначено, що Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, що якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Крім того, на підставі пунктів 10 та 13 названої статті Закону органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як встановлено матеріалами справи, за результатами проведеної позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту ЖКГ Миколаївської міськради за період з 1 січня 2015 року по 1 вересня 2016 року відповідачем пред'явлено позивачу вимогу від 19 жовтня 2016 року за № 14-07-14-14/4232 «Щодо усунення порушень законодавства», якою позивача зобов'язано усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку (а. с. 10-11).

Матеріалами справи також встановлено, що оскаржена вимога безпосередньо пов'язана з відшкодуванням виявлених збитків, завданих за висновками контролюючого органу державному бюджету, оскільки вказує на виявлені збитки, їхній розмір та необхідність їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 21 квітня 2015 року у справі № 21-155а15, від 9 червня 2015 року у справі № 2а/2570/614/2012 та від 11 листопада 2015 року у справі № 0870/250/12. Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із врахуванням викладеного та наведених вище норм законодавства, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Департаменту ЖКГ Миколаївської міськради, є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 16 червня 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко