Справа № 813/2858/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/3088/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) в якому, з урахуванням змінених позовних вимог (а.с.74) просив: визнати протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів на ОСОБА_1 без права на виплату одноразової грошової допомоги; зобов'язати МВС повторно розглянути документи та висновок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС) «Про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 16.02.2016 (далі - Висновок) та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач повертаючи подані ним матеріали для призначення одноразової грошової допомоги без права на виплату такої допомоги посилаючись на п.4 Порядку вийшов за межі своїх повноважень, оскільки у таких випадках згідно положень Порядку орган уповноважений призначати одноразову грошову допомогу після отримання усіх необхідних документів має право прийняти рішення про призначення або відмовити у такому призначенні з підстав передбачених п.14 цього Порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі №813/2858/16 заявлений позов задоволено частково. Визнано протиправними дії МВС щодо повернення матеріалів на ОСОБА_1 без права на виплату одноразової грошової допомоги. Зобов'язано відповідача повторно розглянути документи та Висновок ГУ МВС про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Порядку, з урахуванням правового висновку, викладеного у судовому рішенні. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, у зв'язку з пропуском позивачем установленого п.4 Порядку дворічного терміну повторного огляду необхідного для підтвердження інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, а відтак підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги немає.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких міркувань.

Визнаючи протиправними дії відповідача щодо повернення поданих для призначення одноразової грошової допомоги документів без прийняття відповідного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено можливості уповноваженого органу повертати такі документи без прийняття рішення у призначені або відмові у призначенні допомоги. Вимога ж про зобов'язання повторного розгляду документів та зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти відповідне рішення судом задоволена частково з тих підстав, що відповідач з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у такій виплаті наділений дискреційними повноваженнями, які дають йому певну свободу дій у виборі кількох юридично допустимих рішень, тому в межах цього суд може лише вказати на виявлені порушення допущені при прийнятті оскаржуваного рішення зазначивши норму закону, яку суб'єкт владних повноважень повинен застосувати при вчиненні певної дії.

Такі висновки суду першої інстанції по суті спору, відповідають фактичним обставинам справи та правильному правозастосуванню. Поряд з цим оскаржене судове рішення не може бути залишено без змін з огляду на таке.

Предметом даної справи є визнання протиправними дій МВС щодо повернення без права на виплату одноразової грошової допомоги матеріалів поданих на призначення такої допомоги позивачем.

Механізм призначенні і виплати одноразової грошової допомоги, у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, а також визначення категорії осіб, яким передбачена така виплата встановлюються ст.23 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон №565-XII) та Порядком.

Статтею 18 КАС встановлено предметну підсудність адміністративних справ, зокрема п.4 ч.1 цієї статті передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 КАС окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання будь-яких соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, без відносно до правового статусу суб'єкта владних повноважень (в даному випадку орган державної влади), який відповідно до Закону зобов'язаний у таких правовідносинах.

Справи, визначені у п.4 ч.1 ст.18 КАС, підсудні місцевим загальним судом як адміністративним незалежно від статусу відповідача, а залучення міністерства до участі у таких справах не змінює їх предметної підсудності.

Зважаючи на те, що позовні вимоги, які є предметом апеляційного перегляду, заявлені у спорі між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень - МВС, щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги - соціальної допомоги, то відповідно таку справу мав би розглядати місцевий загальний суд як адміністративний суд, а не окружний адміністративний суд.

Таким чином, оскаржуване судове рішення ухвалене неповноважним судом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по справі є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Стосовно вирішення справи по суті, потрібно зазначити наступне.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 починаючи з 01.10.1988 по 16.09.1996, та з 11.04.2002 по 31.03.2014 проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с.9).

У 1996 році позивачу на підставі свідоцтва про хворобу від 23.08.1996 №278, скерування Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 28.08.1996 та витягу з історії хвороби встановлено ІІІ групу інвалідності терміном на 1 рік. Діагноз: післятравматичний деформуючий артроз лівого ліктьового та променево-зап'ясного суглобів з підвивихом променевої кістки в ліктьовому і променево-запясному суглобах, помірним порушенням функції та больовим синдромом. Застаріле пошкодження з деформацією ліктьової кістки. Стан після неодноразових кістково-пластичних операцій. Псевдосуглоб лівої ліктьової кістки. Посттравматичний неврит дистальної гілки лівого ліктьового нерву (а.с.37).

Дана травма була викликана дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП), внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритого оскольчастого перелому лівої ліктевої кістки, перелом лівої сідничної і лобової кістки, струс головного мозку».

Згідно з висновком за результатами службової перевірки по даному факту, вказані травми пов'язані з виконанням службових обов'язків (а.с.38).

В подальшому ОСОБА_1 визнавався інвалідом ІІІ групи з приводу травми, пов'язаної з виконанням службових обовязків. Однак, 04.09.2000 при черговому переогляді обласною МСЕК №2 такий не був визнаний інвалідом.

Пізніше 25.02.2015 позивачу встановлено до 01.02.2016 ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обовязків. Діагноз МСЕК №3: постравматична енцефалопатія II ступеня з гіпертензійно-гідроцефальним синдромом; гіпертензійні вестбулокохлеарні кризи середньої частоти (а.с.35).

За результатами повторного огляду позивача, проведеного в період з 09.12-04.01.2016, комісією підтверджено інвалідність до 01.01.2018 та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках в розмірі 50% з врахуванням 35 % встановлених 05.09.1996 (а.с.33-36).

02.02.2016 ОСОБА_1 звернувся з заявою (рапортом) до Голови ліквідаційної комісії (далі - Ліквідаційна комісія) ГУ МВС про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків (а.с.32).

16.02.2016 ГУ МВС складено Висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги (а.с.9).

11.05.2016 Ліквідаційна комісія листом №678/17/01-2016 повідомила ОСОБА_1, що 17.02.2016 супровідним листом №220/112/17/01-2016 Висновок з усіма необхідними документами направлено до Департаменту фінансово-облікової політики МВС (далі - Департамент) для затвердження одноразової грошової допомоги. Однак, 05.04.2016 Департамент листом №15/2-1171 повернув до Ліквідаційної комісії матеріали на позивача без права на виплату одноразової грошової допомоги (а.с.10, 11).

Не погодившись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною 6 ст.23 Закону №565-XII встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених КМУ. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону постановою КМУ затверджено Порядок.

Відповідно до п.3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку).

Пунктами 7 - 9 цього ж Порядку визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Крім того до заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених вище документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цього Порядку про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з п.5 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» (далі - №580-VIII; набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон №565-XII.

Разом з тим, за змістом п.15 цього ж «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

Виходячи з викладеного, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII відповідно до Порядку.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що згідно нормами Порядку за наслідками розгляду Висновку МВС повинно прийняти рішення про виплату одноразової допомоги або про відмову у проведенні такої виплати, можливості ж повернення документів без прийняття відповідного рішення (що має місце у розглядуваному випадку) чинним законодавством не передбачено.

Доводи ж апелянта про те, що позивачем пропущений дворічний термін повторного переогляду, що є підставою для продовження після первинного огляду виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з підтвердженням факту наявності відповідної групи інвалідності або встановлення більшого відсотка втрати працездатності, що і стало причиною повернення без права на виплату грошової допомоги матеріалів ОСОБА_1, є безпідставними, з огляду на таке.

Як було уже зазначено, позивачу у період з 1996 по 2000 роки було встановлено ІІІ групу інвалідності, яка була пов'язана із травмою спричиненою внаслідок ДТП (1992 рік) та пов'язаною із виконанням службових обов'язків. Після 2000 року інвалідність підтверджена не була.

Інвалідність ж, яка була встановлена ОСОБА_1 25.02.2015 та в подальшому в період з грудня 2015 року та січня 2016 підтверджена до 01.01.2018 проведена в межах строку повторного переогляду зазначеного у п.4 Порядку.

Більше того, діагнози відповідно до яких у 1996 та 2015 роках у певний час було встановлено ІІІ групу інвалідності є різними, крім того будь-яких виплат після встановлення позивачу інвалідності у 1996 році ним не одержувалось.

Відтак, огляд проведений 25.02.2015 був первинним, 09.12-04.01.2016 повторним.

Вірними є і висновки суду щодо неможливості прийняття ним рішення щодо призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у разі неприйняття такого уповноваженим органом, з огляду на те, що суд не праві перебирати на себе функції суб'єкта владних повноважень (МВС), який у спірних відносинах відповідно до закону наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у її призначенні.

Виходячи з цього, суд лише вказав на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення та зазначив норму закону, яку відповідач повинен був застосувати при вчиненні дії або прийнятті відповідного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо повернення матеріалів на позивача без права на виплату одноразової грошової допомоги та зобов'язання МВС повторно розглянути документи та Висновок і прийняти рішення відповідно до Порядку.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань МВС на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 275,60 грн сплаченого судового збору (пропорційно до задоволених вимог).

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів на ОСОБА_1 без права на виплату одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи та Висновок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 16 лютого 2017 року про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути із Міністерства внутрішніх справ України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 19 червня 2017 року.