Справа № 826/16506/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 червня 2017 року № 826/16506/14

Окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Кузьменка В.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Артемівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головне управління Національної поліції України в Донецькій області, Артемівського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Артемівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головне управління Національної поліції України в Донецькій області, Артемівського відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 року та наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 року в частині звільнення Позивача, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органом внутрішніх справ;

- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 року в частині звільнення Позивача, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України та зобов'язати ГУМВС України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 на вказаній посаді;

- в разі неможливості поновити позивача на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» згідно п. 9 Перехідних положень Закону, у зв'язку з тим, що Позивач виявила бажання працювати в органах Національної поліції, просить поновити її або перевести на посаду слідчого Артемівського відділу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області або на вищу чи нижчу посаду;

- зобов'язати Артемівський міський відділ (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області нарахувати та виплати грошове забезпечення з 11.08.2014 року по 26.08.2014 року в розмірі 1887,72 грн.

- негайно стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по 02.02.2016 року в розмірі 57103,53 грн. та розрахувати по день винесення судового рішення, конкретну кількість днів вимушеного прогулу позивача та конкретну суму грошового забезпечення, які підлягають виплаті з урахуванням розміру середньоденного грошового забезпечення в розмірі 157,31 грн. та негайно стягнути з Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області конкретну загальну суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу;

- в разі неможливості стягнути грошове забезпечення за період з 11.08.2014 року - 26.08.2014 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, стягнути вказані суми з Артемівського відділу ГУ Національної поліції України в Донецькій області.

В обґрунтування позову зазначила, що Наказом ГУ МВС України в Донецькій області №135 о/с від 30.04.2013 року після виходу з відпустки по догляду за дитиною, Позивач була призначена посаду слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 року Позивач звільнена у запас з займаної посади на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Даний Наказ було видано на підставі Наказу МВС України №879 від 11.08.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Як вказано у позові, Позивач вважає наказ МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 року та Наказ № 879 від 11.08.2014 року незаконними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, а тому, на думку позивача, вказані накази підлягають скасуванню, оскільки зі змісту Наказів вбачається, що Позивача звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу ОВС України, однак, на думку Позивача, факт скоєння нею вчинку, який став підставою для її звільнення, не доведений.

Також, Позивач зазначає, що МВС України не надав жодних доказів факту скоєння нею вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу ОВС України, також не вказав, які саме вчинки були скоєні Позивачем, що стали підставою для прийняття рішення про дискредитацію.

Крім того, Позивач зазначає, що будь - яких вчинків, які суперечили б інтересам служби та покладеним на неї обов'язкам, підривали б довіру до неї, як до носія влади, дискредитували б звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, Позивач не скоювала.

В своїй роботі виконувала вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики.

Також, Позивач вказує на те, що вона не співпрацювала з особами, які перебували на лавах чи підтримували незаконні формування «ДНР», жодної інформації чи якої - небудь іншої допомоги їм не надавала, ідеї, що висловлюють учасники незаконних формувань «ДНР» категорично не підтримує, не отримувала та не виконувала жодних наказів, щодо співпраці чи в іншій допомозі «ДНР»; з боку осіб, які перебували чи підтримували «ДНР» втручання в діяльність позивача не було, вона не отримувала і не виконувала від них жодних наказів. В своїй діяльності завжди дотримувалася і виконувала вимоги та норми діючого законодавства України.

У заяві про збільшення позовних вимог також зазначено, що оскаржувані Позивачем Накази № 1667 о/с та № 879 не доказують провини Позивача у скоєнні дискредитуючих вчинків, в них містяться узагальнені фрази та не має жодної конкретики.

Наказ МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 року не має мотивувальної частини, в якій би вказувалися підстави для звільнення Позивача, а Наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 року, як вказує позивач, взагалі до Артемівського МВ не надходив та про його існування Позивачу стало відомо лише під час судового розгляду вказаної справи.

14.10.2014 року Позивач направляла до МВС України запит з проханням ознайомити її зі змістом Наказу № 879, а також матеріалами службової перевірки, які стали підставою для видання цього наказу і прийняття рішення про її звільнення, але до теперішнього часу відповіді на запит, як вказує Позивач, вона не отримувала.

На думку позивача, вказані обставини дають підстави вважати, що МВС України умисно перешкоджає Позивачу в можливості в повному обсязі оскаржити факт її незаконного звільнення та порушує її конституційні права на судовий захист.

Крім того, Позивач у своєму позові зазначає про те, що Наказ № 879 мав би ґрунтуватися на матеріалах службової перевірки, встановлені факти якої були б відображені у висновку службової перевірки, але такої перевірки перед виданням Наказу не проводилося, а висновок службової перевірки, який було надано представником МВС України, складений через два місяці після звільнення Позивача та також не містить жодної інформації про Позивача, тому, на думку Позивача, цей висновок службової перевірки не міг слугувати підставою для винесення наказу № 879.

Також, позивач зазначає, що оскаржувані нею Накази № 1667 о/см та № 879 не містять конкретної дати її звільнення, запис у трудову книжку внесено 26.08.2014 року, тому вважає, що датою звільнення є 26.08.2014 року, а тому вважає, що саме з цієї дати слід розраховувати суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, у заяві про збільшення позовних вимог, позивач вказує на те, що під час розгляду справи у суді вперше, у законодавстві України відбулися зміни, а саме прийнято Закон України «Про Національну поліцію».

У зв'язку з чим, Позивач просить суд вирішити питання щодо того, що у разі неможливості стягнення належних їй сум грошового забезпечення з Артемівського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області на поновлення на посаді, зобов'язати виконати ці вимоги Артемівський відділ ГУ Національної поліції України в Донецькій області, оскільки вона виявила бажання проходити службу у Національній поліції та направила рапорт про прийняття її до Національної поліції України на посаді слідчого Артемівського відділу ГУ Національної поліції України в Донецькій області.

Просила суд задовольнити збільшені позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України задоволена. Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 року скасована та постановлена нова, якою у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2015 року, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду .м Києва від 30.01.2016 року вказана адміністративна справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.03.2016 року до участі у справі у якості співвідповідачів залучені Головне управління Національної поліції України в Донецькій області та Артемівський відділ Головного управління Національної поліції України в Донецькій області.

Під час розгляду справи позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені позовній заяві.

Представники відповідачів до судового засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомилися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні за згодою позивача ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 Наказом про прийняття від 29.07.2005 року № 117 о/с прийнята на службу в органи внутрішніх справ України, про що свідчить відповідний запис у трудовій книжці Позивача.

У відповідності до наданої суду копії Витягу з Наказу ГУ МВС України в Донецькій області від 30.04.2013 року № 135 о/с (по особовому складу) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-161892) - слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) з 03.05.2013 року вважати такою, що приступила до виконання службових обов'язків після виходу з відпустки по догляду за дитиною, з посадовим окладом 750 грн.

Як вбачається з наданої суду копії Витягу з Наказу від 11.08.2014 року № 879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст.. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, керуючись ст..ст. 2,5,7,12,14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У відповідності до Витягу з Наказу МВС України від 26.08.2014 року № 1667 о/с (по особовому складу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-161892), слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на підставі Наказу МВС від 11.08.2014 року № 879.

З вказаним Наказом № 1667 о/с від 26.08.2014 року Позивач ознайомлена 08.10.2014 року, про що свідчить її підпис у листі ознайомлення працівників Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюються законодавством у сфері проходження служби у органах внутрішніх справ України, зокрема: Законом України «Про міліцію», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України УРСР від 29.07.1991 року № 114 (Далі - Положення), Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.06.2006 року (далі - Статут).

Як вбачається з матеріалів справи, Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 року, на підставі якого виданий Наказ МВС України № 1667 о/с від 26.08.2014 року, винесений на підставі висновків службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу від 28 жовтня 2014 року, за результатами якої встановлено, що у ході проведення перевірки діяльності Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області в період перебування у місті представників незаконних збройних формувань, працівниками Департаменту внутрішньої безпеки МВС України виявлено численні випадки безвідповідального ставлення на той час діючих працівників міського відділу до своїх службових обов'язків, факти відвертого нехтування інтересами служби на фоні ідеологічного протистояння, сприяння та співпраці з представникам незаконних збройних формувань в умовах збройних конфліктів, порушення вимог діючого законодавства України та інші факти порушень у службовій діяльності, що значною мірою вплинуло на захист національної безпеки та державного устрою України, безпеки людини і громадянина в цілому, що в умовах правового громадянського суспільства не може залишатись без належного реагування та притягнення винних до відповідальності.

Порядок, підстави проходження, припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Статтею 10 Закону визначені основні обов'язки міліції, зокрема: забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок; виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

У відповідності до приписів ст.. 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Законні вимоги працівників міліції є обов'язковими для виконання громадянами і службовими особами.

Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам.

Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов'язків, не передбачених чинним законодавством.

Втручання в діяльність міліції тягне за собою відповідальність за законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» визначаються: сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень (в тому числі і звільнення), порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Статуту передбачено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції України і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно- правових актів МВС, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Згідно зі ст.. 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Такий вид дисциплінарної відповідальності особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, як звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.. 14 Статуту).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту, а саме:

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, у тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

У відповідності до п. 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Тобто, припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п. 66 Положення, є самостійною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу, яка за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісною із подальшим проходженням, а не звільненням за порушення дисципліни, проте факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Як було встановлено судом, на підтвердження наявності факту скоєння ОСОБА_1 вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, МВС України посилається на порушення позивачем ст.. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію», а також присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382.

У відповідності до приписів ст.. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіально цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» передбачено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

У відповідності до тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, кожний громадянин України, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, склав Присягу і урочисто поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Присягнув з високою відповідальністю виконувати свій

службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

З наданої суду копії Висновку службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу, вбачається, що вказаний висновок складений та затверджений Міністром внутрішніх справ України 28 жовтня 2014 року, в той час, як Позивача звільнено з посади слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області Наказом № 1667 о/с від 26.08.2014 року на підставі Наказу МВС України від 11.08.2014 року № 879.

При цьому, суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь - які інші висновки службових перевірок або службових розслідувань, які б встановлювали випадки безвідповідального ставлення та порушення вимог діючого законодавства України або службової дисципліни безпосередньо ОСОБА_1

Також, слід звернути увагу й на той факт, що Відповідачами під час розгляду справи не було надано доказів наявності судових рішень, якими встановлено скоєння Позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу відносно позивача.

Зі змісту Наказу МВС № 879 від 11.08.2014 року вбачається, що під час звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ на підставі п. 66 Положення, Міністерство внутрішніх справ України керувалося положеннями Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», зокрема: ст..ст. 2,5,7,12,14, які передбачають накладення на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення Позивача з займаної посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на підставі пункту 66 Положення є протиправним та таким, що ґрунтується на нормах законодавства України.

За загальним правилом будь-яке звільнення особи (як у відносинах публічної служби, так і у звичайних трудових відносинах) має бути обґрунтованим, тобто, мати чітко вказану підставу для звільнення, передбачену або Кодексом законів про працю України, або Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, в даному випадку.

У відповідності до ч.ч. 1-5 ст.. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

У випадку звільнення Позивача з займаної посади, як встановлено судом, службове розслідування не проводилося, а тому висновки Відповідачів щодо скоєння Позивачем вчинку, який дискредитує звання рядового і начальницького складу є безпідставними та не підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться копія Наказу Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області від 01.09.2014 року № 606 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу у складі слідчо - оперативної групи для несення служби в зоні АТО», відповідно до змісту якого для несення служби протягом доби 02 вересня 2014 року з 08.30 до 03 вересня 2014 року 08.30 до складу СОГ була залучена у тому числі Позивач слідчий СВ лейтенант міліції ОСОБА_1.

У відповідності до копії з Журналу нарядів Артемівського МВ, Начальником міськвідділу 02.09.2014 року затверджено розстановку нарядів на 02.09.2014 року, до складу основної слідчо - оперативної групи входила слідчий СВ ОСОБА_1

Наказом Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району в Донецькій області) від 01.10.2014 року № 698 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу у складі слідчо-оперативної групи для несення служби в зоні проведення АТО» протягом доби 02 жовтня 2014 року з 08.30 до 03 жовтня 2014 року 08.30 позивач також була залучена до складу СОГ для несення служби.

У відповідності до копії з Журналу нарядів Артемівського МВ, Начальником міськвідділу 02.10.2014 року затверджено розстановку нарядів на 02.10.2014 року, до складу основної слідчо - оперативної групи входила слідчий СВ ОСОБА_1

При цьому, як вбачається з наданої суду копії листа - повідомлення від 16.10.2014 року за вих.. №17938 за підписом начальника Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_5, Позивача було повідомлено, що вона звільнена наказом МВС України від 26.08.2014 року № 1667 о/с на підставі Наказу МВС України № 879 від 11.08.2014 року. Грошове забезпечення нараховане та виплачене включно до 11.08.2014 року.

Згідно з наданою суду копією Витягу з журналу - наряду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення СВ Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області слідчим Бояровою В.С. у період з вересня по 01 жовтня 2014 року приймалися вказівки та матеріали кримінальних проваджень для подальшого розслідування.

Вказані обставини свідчать про те, що Позивач, до 08 жовтня 2014 року, тобто до моменту свого ознайомлення з Наказом МВС України від 26.08.2014 року № 1667 о/с залучалася начальницьким складом Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області до виконання, покладених на неї, як на працівника міліції (органів внутрішніх справ), службових обов'язків, будь - яких Наказів щодо недопустимості виконання нею цих обов'язків відповідачами суду надано не було, також не було надано документів, що спростовували б або скасовували наявні у матеріалах справи Накази № 606 від 01.09.2014 року та № 698 від 01.10.2014 року, тобто фактично Позивач до 08.10.2014 року перебувала на посаді слідчого відділення розслідування злочинів карного розшуку слідчого відділу Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області.

Відповідач Міністерство внутрішніх справ України у наданих суду запереченнях проти позову під час розгляду справи вперше зазначав, спірний наказ винесений на підставі наказу МВС України від 11 серпня 2014 року № 879, в якому були встановлені обставини безвідповідального ставлення працівників Артемівського МВ (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області, у тому числі ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків, неналежного реагування на факти протиправного захоплення приміщень державних установ, органів внутрішніх справ, які свідомо зрадили інтереси служби, що виразилося у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань, найманцями інших держав, які посягають на цілісність України та ведуть бойові дії на території нашої країни.

Водночас, Наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 року та Наказ МВС України від 26 серпня 2014 року № 1667о/с не містять жодних посилань на підтвердження цих обставин, також, спірні накази не визначають дату звільнення позивача з органів внутрішніх справ, що не узгоджується із приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Крім цього, судом встановлено, що позивача - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-161892), слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області звільнено наказом Міністерства внутрішніх справ України за підписом Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 червня 2011 року № 378 затверджено номенклатуру посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ.

Перелік № 2 Додатку до вищезазначеного наказу визначає, посади керівного складу Міністерства внутрішніх справ України, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами Міністра внутрішніх справ України, зокрема,

- керівники структурних підрозділів апарату Міністерства, їх перші заступники та заступники, працівники Служби Міністра;

- начальники головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їх перші заступники та заступники;

- ректори вищих навчальних закладів МВС, їх перші проректори та проректори

- начальники районних, районних у містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів) головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях;

- керівники державних підприємств МВС боротьби з кіберзлочинністю;

- керівники науково-дослідних установ, медико-реабілітаційних центрів, будинку відпочинку "Пуща-Водиця", лікарні відновного лікування МВС.

Посада позивача (слідчий відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області), з якої останню звільнено спірним наказом, не віднесена до переліку № 2, відтак, Міністр внутрішніх справ України не наділений повноваженнями щодо звільнення осіб з посад, не віднесених до Переліку №2.

З урахуванням встановлених обставин, наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 року та наказ МВС України від 26.08.2014 року № 1667о/с в частині звільнення ОСОБА_1, старшого лейтенанта міліції, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ є протиправними та підлягають скасуванню, в свою чергу, старший лейтенант міліції ОСОБА_1 - поновленню на посаді.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині поновлення останньої на посаді слідчого Артемівського відділу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, або на вищій, або на нижчій посаді, у разі неможливості поновлення позивача на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», згідно п. 9 Перехідних положень цього Закону, у зв`язку з тим, що позивач виявила бажання працювати в органах Національної поліції України, суд встановив наступне:

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку

Статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

У відповідності до п. 9, 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Згідно з нормами ст.. 57 Закону України «Про Національну поліцію» Атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Закріплений у ч. 2 ст. 57 цього Закону перелік підстав для атестування поліцейських є вичерпним.

Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами, у відповідному наказі керівника органу поліції щодо заходів стосовно підготовки та проведення атестування повинно бути зазначено: ім'я поліцейського (перелік імен поліцейських), які підлягають атестуванню; необхідність та підстава атестування щодо кожного поліцейського, який включений до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1, остання просить поновити її або перевести на посаду слідчого Артемівського відділу Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, або на вищу посаду, або на нижчу, як особу, яка виявила бажання працювати в органах Національної поліції України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки діючим законодавством України, яке регулює порядок призначення на посади поліцейських, не передбачено можливості призначення або переведення особи, яка виявила бажання працювати у органах Національної поліції України на посаду вищу або нижчу, або на різнозначну посаду від тієї, яку вона займала у органах міліції без проходження атестування поліцейського у відповідності до вимог Закону.

Крім того, суд звертає увагу на те, що особа, яка виявила бажання працювати у органах Національної поліції, може бути прийнята на служба шляхом видання відповідного наказу керівника поліції за згодою такої особи.

Тобто, одного рапорту ОСОБА_1, відповідно до якого, вона виявила бажання працювати у органах Національної поліції України недостатньо для призначення її на рівнозначну посаду, яку вона займала під час проходження служби у органах міліції, або на вищу, або на нижчу посаду.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області нарахувати та виплатити суму грошового забезпечення з 11 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року в розмірі 1887,72 грн., стягнути негайно з Артемівського МІ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) на її користь суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 26.08.2014 року по 02.02.2016 року в розмірі 57103,53 грн., розрахувати по день винесення судового рішення конкретну кількість днів вимушеного прогулу та конкретну суму грошового забезпечення, яке належить до виплати позивачу з урахуванням розміру середньоденного грошового забезпечення в розмірі 157,31 грн. та негайно стягнути з Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області конкретну загальну суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку про наступне:

Судом встановлено, що Наказ МВС України про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області не визначає дати, з якої останню звільнено з органів внутрішніх справ, а тому, днем звільнення суд вважає дату видання наказу, тобто 26 серпня 2014 року.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 визначається порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

У відповідності до п. 1.3 цієї Інструкції, встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо (пункт 1.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ).

Відповідно до пункту 1.18. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Згідно з п. 2.2.5. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Щодо розміру грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, за принципом аналогії права, керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (в редакції чинній на момент розгляду справи), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як вбачається з довідки про доходи, виданої Артемівським МВ ГУМВС в Донецькій області 08 жовтня 2014 року, грошове забезпечення за останні два місяці роботи ОСОБА_1 складає 6607,11 грн. (червень 2014 року - 2982,17 грн., липень 2014 року - 3624,94 грн.).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року складала - 19 днів, у липні 2014 року - 23.

Враховуючи вищевикладені відомості, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 157,31 грн. (6607,11 грн./42 (сумарна кількість робочих днів у червні - липні 2014 року).

Відповідно до листа начальника міського відділу № 17938 від 16.10.2014 року грошове забезпечення позивачу нараховане та виплачене включно до 11 серпня 2014 року, при цьому, позивача звільнено 26 серпня 2014 року, наведене свідчать, що грошове забезпечення за період з 12 серпня 2014 року по 25 серпня 2014 року у розмірі 1415,79 грн. підлягає виплаті позивачу.

Крім того, суд звертає увагу, що після «звільнення» (26 серпня 2014 року) позивач продовжувала працювати в Артемівському міському відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району), що підтверджується наказами Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) від 01.09.2014 року № 606 «Про залучення особового складу Артемівського міськвідділу у складі слідчо - оперативної групи для несення служби в зоні проведення АТО» та від 01 жовтня 2014 року № 698 «про залучення особового складу Артемівського міського відділу у складі слідчо-оперативної групи для несення служби в зоні проведення АТО».

В даному випадку залучення позивача до особового складу Артемівського міського відділу у складі слідчо-оперативної групи для несення служби в зоні проведення АТО, з урахуванням дати звільнення - 26 серпня 2014 року не має юридичних наслідків для вирішення питання про стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Таким чином, враховуючи встановлений факт неправомірного звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення на її користь суми грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 26.08.2014 року по день винесення судового рішення.

Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік, на 2015 рік, на 2016 рік та на 2017 рік тривалість вимушеного прогулу позивача складає за 2014 рік складає 92 робочий день, за 2015 рік - 251 робочий день, за 2016 рік - 251 робочий день, за 2017 рік (по день ухвалення судового рішення) - 112 робочих днів, відповідно розмір грошове забезпечення за час вимушеного прогулу складає 111060,86 грн. (розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 157,31 грн. * кількість робочих днів вимушеного прогулу 706 = 111 060,86 грн.) та підлягає стягненню з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Згідно з частиною першою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3460,82 грн. підлягають негайному виконанню, у задоволенні позовних вимог в частині негайного стягнення з Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області сум грошового забезпечення, суд приходить до висновку про необхідність відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Артемівського відділу ГУ Національної поліції України в Донецькій області суми грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу, у разі неможливості стягнення вказаних сум з Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки у судовому засіданні встановлено, що Позивач не була прийнята на службу у органи Національної поліції України, Національна поліція України не є правонаступником органів внутрішніх справ та не відповідає за їх зобов`язаннями, а тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 94 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, у зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним адміністративним позовом.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 128,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині накладення на старшого лейтенанта міліції - слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1667 о/с від 26.08.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-161892), слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області з 26 серпня 2014 року.

Зобов`язати Артемівський міський відділ (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 12 серпня 2014 року по 25 серпня 2014 року у розмірі 1415,79 грн. (одна тисяча чотириста п`ятнадцять гривень 79 копійок).

Стягнути з Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу (з 26 серпня 2014 року по 16 червня 2017 року) у розмірі 111 060,86 грн. (сто одинадцять тисяч шістдесят гривень 86 копійок).

Відповідно до статті 256 КАС України постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3460,82 грн. (три тисячі чотириста шістдесят гривень 82 копійки) допустити до негайного виконання.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В. А. Кузьменко