Справа № 641/2807/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 р.Справа № 641/2807/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.05.2017р. по справі № 641/2807/17

за позовом ОСОБА_2

до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлена особа - ОСОБА_3

про визнання неправомірними дій державних виконавців, скасування постанови про перевірку законності виконавчого провадження та постанови про закриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлена особа - ОСОБА_3, в якому просив:

- визнати дії державних виконавців неправомірними, які винесли постанови про перевірку законності ВП та відновлення ВП всупереч законодавству України;

- скасувати постанову про перевірку законності виконавчого провадження від 18.04.2017 року;

- скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 18.04.2017 року;

- постанову про закінчення виконавчого провадження залишити без змін.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись із судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.05.2017 року та винести нову ухвалу, якою зобов'язати Комінтернівський районний суд м.Харкова відкрити адміністративне провадження та розглянути позов по суті або винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а також зобов'язати начальника державної виконавчої служби Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції м. Харкова провести виконавчі дії у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідач надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду встановлено, що в Комінтернівському ВДВС м. Харків ГТУЮ перебуває виконавче провадження з виконання рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова по справі №2-1669, виконавчий лист виданий 22.01.2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів та утримання доньки з 03.02.2003 року та до її повноліття.

Позивач, не погодившись із правомірністю дій відповідача щодо перевірки законності виконавчого провадження та його відновлення, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частина 1 та 2 статті 17 КАС України визначають, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму; на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач; суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно положень ч.ч.1-2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби під час виконання рішень по цивільній справі визначений Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України ("Судовий контроль за виконанням судових рішень").

Так, згідно із ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як встановлено під час розгляду справи, оскаржувані позивачем постанови державного виконавця винесені в межах виконання рішення Комінтернівський районний суд м.Харкова, на підставі якого видано виконавчий лист від 22.01.2008 року №2-1669 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів та утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку кожного місяця, починаючи з 03.02.2003 року та до її повноліття.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки спір, з яким до суду звернувся позивач, є цивільно-правовим, оскільки випливає з відносин по виконанню рішення по цивільній справі та відповідно ст. 383 ЦПК України для нього існує окремий порядок оскарження в межах, передбачених ЦПК України, тому він не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та беручі до уваги, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено у відкритті провадження по даній справі.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.05.2017р. по справі №641/2807/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 181, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.05.2017р. по справі №641/2807/17 за позовом ОСОБА_2 до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлена особа - ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій державних виконавців,скасування постанови про перевірку законності виконавчого провадження та постанови про закриття виконавчого провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 19.06.2017 р.