Справа № 808/3853/16
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 рокусправа № 808/3853/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Олефіренко Н.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року у справі № 808/3853/16 за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 02.09.2016 року № 384-17.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 є власником одинадцяти земельних ділянок, які розташовані на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (за межами населеного пункту), а саме: кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 17,7 га. (а.с. 16-72)

Рішенням Михайлівської сільської ради від 28.01.2016 року № 3 встановлені ставки земельного податку на 2016 рік у розмірі 1 % нормативної грошової оцінки (а.с. 87-88), у зв'язку з чим контролюючим органом розраховано суму земельного податку по земельним ділянкам, які на належать на праві власності позивачу, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 9165172-12, яким визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку за 2016 рік в розмірі 7037,98 грн.

30.07.2016 року згідно платіжної квитанції № 0..1 позивач здійснив оплату земельного податку 2016 року у розмірі 815,76 грн.

02.09.2016 року у зв'язку з несплатою позивачем самостійно залишку грошового зобов'язання з земельного податку контролюючий орган сформував та на адресу ТОВ «НВП «Прокуб», учасником якого є позивач, направив податкову вимогу № 384-17, в якій позивача повідомлено про наявність у нього станом на 01.06.2016 року податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з земельного податку з фізичних осіб в сумі 8055,09 грн., а також зобов'язано сплатити вказану суму податкового боргу. (а.с. 10).

Листом від 30.11.2016 ТОВ «НВП «Прокуб» повернуло відповідачу вказану податкову вимогу із роз'ясненням, що ОСОБА_1 не є працівником підприємства і його особисту переписку необхідно надсилати за місцем його проживання. Копію вказаного листа ТОВ «НВП «Прокуб» надіслано позивачу. (а.с. 9).

Не погоджуючись з вимогою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не отримував податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 № 9165172-12, а відтак у нього відсутній обов'язок по сплаті нарахованої суми грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання є неузгодженим, що виключає право податкового органу надіслання позивачу податкової вимоги.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Приписами п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно із вимогами пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Пунктом 270.1 ст. 270 ПК України визначено, що об'єктами оподаткування є: 270.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; 270.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є платником земельного податку та зобов'язаний сплачувати земельний податок за земельні ділянки, які перебувають у його власності, у порядку та розмірах, визначених ПК України.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.5 статті 287 ПК України визначено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 58.1 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, зокрема, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 9165172-12 на адресу позивача не направлялось, про що свідчать відомості Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», відповідно до яких в період з 01.06.2016 по 21.12.2016 року на адресу позивача поштових відправлень від відповідача не надходило. (а.с. 93)

Згідно п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передумовою для формування та направлення платнику податків податкової вимоги є встановлення факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не отримував податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 9165172-12, відповідно у нього відсутній обов'язок по сплаті нарахованої суми грошового зобов'язання, а отже зобов'язання є неузгодженим, що виключає право податкового органу направлення платнику податкової вимоги.

Крім того, судова колегія зауважує, що після отримання 4 березня 2017 року позивачем податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року № 9165172-12, останнє оскаржено ним до Запорізького окружного адміністративного суду, про що свідчить ухвала суду від 10.04.2017 року про відкриття провадження в адміністративній справі № 808/713/17.

Відповідно до приписів абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, вказані обставини додатково підтверджують факт того, що грошове зобов'язання за податковою вимогою, яка є предметом спору в даній справі є неузгодженим, що виключало формування відповідачем оскаржуваної податкової вимоги та направлення її позивачу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, апеляційна скарга позивача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 2 лютого 2017 року у справі № 808/3853/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: Н.А. Олефіренко