Справа № 127/6055/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6055/17

Головуючий у 1-й інстанції: Жмудь О.О.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

15 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці про зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці (УПФ України у м. Вінниці) про зобов'язання відповідача провести призначення та виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з наступного дня після дати смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами ч.3 ст.197 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю -доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 За час перебування в шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер у віці 48 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2.

08.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину в зв'язку зі смертю її батька.

Проте, рішенням Комісії по розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення №114 від 30.10.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дочку ОСОБА_3, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи розбіжності в прізвищі утриманця та померлого годувальника.

Вказане рішення мотивоване тим, що згідно архівної пенсійної справи №179363, пенсія по інвалідності призначена ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Для підтвердження страхового стажу в архівній пенсійній справі знаходиться довідка № 401/вк від 02.10.2014 року про період проходження військової служби з 31.10.1984 року по 01.11.1987 року; архівна довідка № 25/112 від 07.10.2014 року про період навчання з 01.09.1988 року по 26.06.1992 року; копія диплома Д №225590 про період навчання 01.09.1981 року по 20.07.1984 року та індивідуальна відомість про застраховану особу. Всі надані документи в архівній пенсійній справі №179363 із зазначенням прізвища «Калінтюк», тоді як у свідоцтві про народження дитини, а також свідоцтві про шлюб прізвище зазначено «Калинтюк».

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (Закон № 1058-IV), пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону №1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2017 року встановлено факт належності усіх документів пенсійної справи №179363, заведеної на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_4

Тобто, вказаним рішенням суду виключено обставини, які на думку відповідача є підставою для відмови в призначенні пенсії у зв'язку із втратою годувальника, а саме розбіжність в прізвищі утриманця та померлого годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Сапальова Т.В. Боровицький О. А.