Справа № 295/1545/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА
іменем України

"15" червня 2017 р. Справа № 295/1545/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кузьменко Л.В.
суддів: Іваненко Т.В.
Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "09" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, згідно додатково наданих ним документів та зобов`язати відповідача провести індексацію донарахованих виплат призначеної йому пенсії, з урахуванням додатково наданих документів, починаючи із 01.02.2016 року і до моменту виплати. Окрім того, просив, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок призначеної йому пенсії та виплачувати пенсію, з урахуванням додатково наданих документів, а саме довідки з військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року та довідки з військової частини НОМЕР_1 за №4577 від 01.12.2016 року, починаючи із 01.02.2016 року та зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 розрахунок проведеного перерахунку та індексації пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що із 07.06.2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказав, що у жовтні 2016 року позивачу стало відомо, що при призначенні йому пенсії до її складу не враховано одержані позивачем одноразові види грошового забезпечення, а саме - грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову винагороду за підтримання бойової готовності, винагороду за тривалу безперервну службу, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхуванню, у зв`язку із чим звернувся із заявою до відповідача про здійснення перерахунку пенсії. Проте пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії.
Позивач також покликався на те, що Міністерством оброни України 27.01.2016 року видано наказ №44 «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ», відповідно до якого відбулась зміна видів грошового забезпечення військовослужбовців та введено додатковий вид забезпечення в період із 01.01.2016 року, а саме - премію в розмірі 450 %, що становить 4837,50 грн. та введено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60 % - 4431,08 грн. За таких обставин позивач вважає, що відповідач зобов`язаний провести перерахунок пенсії, з врахуванням довідок про нові розмірі грошового забезпечення за останньою посадою позивача.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09.03.2017 року позов задоволено частково.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині вимог про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії за період із 01.02.2016 року по 30.11.2016 року - залишено без розгляду.
Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, згідно додатково наданих ним документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії та виплачувати пенсію, з урахуванням додатково наданих документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року, починаючи із 01 грудня 2016 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести індексацію донарахованих виплат призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням додатково наданих документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року, починаючи із 01 грудня 2016 року.
В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині залишення позову без розгляду за період з 01.02.2016 року по 30.11.2016 року та скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09.03.2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийнявши нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, також подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині залишення без розгляду позовних вимог про визнання дій відповідача неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії за період із 01.02.2016 року по 30.11.2016 року, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особі встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 за період із 01.02.2016 року по 30.11.2016 року підлягають залишенню без розгляду, оскільки з наданих позивачем матеріалів не вбачається обставин, які б вказували на поважність причини пропуску ним строку звернення до суду щодо спірних виплат. Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що пенсійні виплати є щомісячними платежами, позивач отримував їх регулярно. Про невідповідність розміру виплат позивач був обізнаний кожного разу при виплаті йому пенсії. Крім того, Закон, яким передбачено право позивача на одержання таких виплат, оприлюднювався та опубліковувався в засобах масової інформації та офіційних виданнях.
Також судом встановлено, що позивач із 07.06.2007 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
14.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до пенсійного органу, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням поданих ним довідок про збільшення розміру грошового забезпечення за посадою, з якої звільнився та довідки про додаткові види грошового забезпечення №4577 від 01.12.2016 року.
Листом Головного УПФУ в Житомирській області №2426/Д-11 від 28.12.2016 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії та роз`яснено, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України питань пенсійного забезпечення" №614-VIII від 15.07.2015 р. не передбачено зміни грошового забезпечення військовослужбовців, а рішення про зміну розмірів грошового забезпечення для перерахунку пенсій Кабінетом Міністрів України після 01.01.2008 року не приймалось, у зв`язку із чим відсутні підстави для перерахунку пенсії.
Не погоджуючись з відмовою відповідача провести йому перерахунок призначеної пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково, виходячи з наступного.
Щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №4576 від 01.12.2016 року про отримання позивачем додаткових видів грошового забезпечення, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 року (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною третьою вказаної статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; окладу за військове або спеціальне звання; процентної надбавки за вислугу років; додаткових видів грошового забезпечення, що надаються щомісяця (надбавки за вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).
Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається (за вибором особи, що звернулась за призначенням пенсії) за 24 останні календарні місяці служби підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією незалежно від наявних перерв у службі. Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007 року та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).
Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15, яку враховано судом першої інстанції в ході розгляду цієї справи.
Разом з тим, при вирішенні справи по суту судом першої інстанції не враховано, що приписи вказаної норми можуть бути застосовані за умови сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із виплачених військовослужбовцю додаткових видів грошового забезпечення
В матеріалах справи міститься довідка військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №4576 від 01.12.2016 року, яка свідчать про нарахування ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за підтримання бойової готовності та винагороди за тривалу безперервну службу. Зі змісту довідки слідує, що із наведених сум сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 17 ст.11 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу з 1 січня 2007 року підлягають загальнообов"язковому державному пенсійному страхуванню і є застрахованими особами. Страхувальниками (платниками страхових внесків до Пенсійного фонду) є, зокрема, військові частини. Відтак, до 01.01.2007 року страхові внески до Пенсійного фонду із складових грошового забезпечення військовослужбовців та його додаткових видів не утримувались.
Це підтверджується також Листом військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2017 року №4317, наданим на запит суду.
Постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України ( в редакції станом на 18.01.2007 року).
Відповідно до пункту 4.1. вказаної Інструкції страхові внески вищевказані страхувальники (військові частини) нараховують на суми фактичних виплат на грошове забезпечення.
Згідно п.4.4. Інструкції для зазначених застрахованих осіб нараховуються на суми грошового забезпечення, що включаються до складу загального оподатковуваного доходу.
Такі роз"яснення було надано Пенсійним фондом України у листі від 17.03.2010 року "4405/03-20.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню лише в частині виплат: грошової допомоги на оздоровлення в сумі 2432, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 295 грн. та грошової винагороди за підтримання бойової готовності в сумі 245, 83 грн., за період з 01.01.2007 року по день звільнення, як то відображено у довідці військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року.
Щодо посилань апелянта на те, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова винагорода за підтримання бойової готовності не відносяться до додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, то суд зазначає, що вказані виплати віднесено до додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Постановою КМУ №452 від 06.04.1998 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
З метою реалізації вказаного Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок).
Пунктом 2 Порядку №1078 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).
Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку №1078, у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат).
Згідно до абзацу третього пункту 4 Порядку №1078 у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуваннями виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачується особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.
Відповідно до ст. 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі, підвищення до пенсії у вигляді індексації є складовою частиною пенсії, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати, а відтак підлягає індексації.
Щодо проведення перерахунку пенсії позивачу з розміру грошового забезпечення військовослужбовця за посадою, які займав позивач до звільнення, з 01 січня 2016 року, відповідно до довідки (листа) №4577 від 0112.2016, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. В разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
На виконання статті 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».
Згідно з пунктом 1 Порядку перерахунок раніше призначених згідно із Законом №2262-ХІІ пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, зокрема, Міністру оборони України дозволено здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" установлено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Пунктом 2 вищевказаної постанови №889 передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються, окрім інших, Міністерством оборони.
Як вбачається із пункту 1 протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3, у відповідності до якого прийнято наказ Міністра оборони №44 від 27 січня 2016 року "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році", Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міноборони, МВС, Мінфіну та Мінсоцполітики щодо підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби шляхом збільшення розмірів їх преміювання. Пунктом 2 протокольного рішення передбачено, що Міноборони, МВС підвищення розмірів грошового забезпечення здійснити в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на 2016 рік для Міноборони, Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби. Тобто, протокольним рішенням прямо і недвозначно визначено за рахунок яких складових грошового забезпечення слід здійснити підвищення та в межах яких видатків.
Отже, з наведеного вбачається, що розміри премій військовослужбовцям, надбавок, а також щомісячної додаткової грошової винагороди, встановлені оскаржуваним МОУ №44, узгоджуються із положеннями постанов Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій". Наказ не встановлює нові та не розширює існуючі види грошового забезпечення, як про це помилково зазначає позивач і що спростовується вищенаведеним.
Зазначені виплати встановлені в межах повноважень Міністра оборони України та бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисі Міністерства оборони України для грошового забезпечення військовослужбовців у 2016 році, розповсюджується на військовослужбовців, які наразі проходять службу у Збройних Силах України. Їх виплата дозволена за наявності передбачених підстав лише в межах видатків, передбачених у кошторисах для грошового забезпечення військовослужбовців на відповідний бюджетний рік.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо відшкодування позивачу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, третьої статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
За ч. 3 цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Частина третя цієї статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Стаття 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
За змістом вищезазначеної норми, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.
На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.
Відповідно до глави 6 КАС України склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження. тощо). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги та її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.
Водночас, на підтвердження понесених витрат за отриману правову допомогу позивачем долучено до апеляційної скарги цивільно-правовий договір, розрахунок витрат на правову допомогу, акт виконаних робіт.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати. Таких документів матеріали справи не містять.
В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Встановлено, що цивільно-правовий договір від 01.02.2017 року №1 про надання правової допомоги та надані до нього розрахунки витрат, акт про виконання робіт укладені між фізичною особою ОСОБА_2 та ТОВ "Аррата-норд", яке не є стороною по справі.
Договір про надання правової допомоги позивачу відсутній. Слід також зазначити, що надані до договору акти виконаних робіт не розкривають зміст зазначених робіт. такі документи не надавались суду першої інстанції хоча у них стоїть дата виконання 01.02.2017.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, які підтвердженні відповідними фінансовими документами встановленої форми, відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.
За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача частково обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню частково.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково. Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "09" березня 2017 р. скасувати, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, згідно додатково наданих ним документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії, зобов`язання проведення індексації донарахованих виплат призначеної пенсії з урахуванням додатково наданих документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року, починаючи із 01 грудня 2016 року.
Прийняти в цій частині нову постанову.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії, згідно додатково наданих ним документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року в частині виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення в сумі 2432,50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 295 грн. та грошової винагороди за підтримання бойової готовності в сумі 245, 83 грн., за період з 01.01.2007 року по день звільнення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії та виплачувати пенсію, з урахуванням додатково наданих документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року в частині виплат: грошової допомоги на оздоровлення в сумі 2432, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 295 грн. та грошової винагороди за підтримання бойової готовності в сумі 245, 83 грн., за період з 01.01.2007 року по день звільнення, починаючи із 01 грудня 2016 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести індексацію донарахованих виплат призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням додатково наданих документів, а саме - довідки військової частини НОМЕР_1 за №4576 від 01.12.2016 року, в частині виплат: грошової допомоги на оздоровлення в сумі 2432, 50 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 295 грн. та грошової винагороди за підтримання бойової готовності в сумі 245, 83 грн., за період з 01.01.2007 року по день звільнення, починаючи із 01 грудня 2016 року..
В задоволенні решти вимог відмовити.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "19" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - представник позивача Гамма Віктор Опанасович,
4- відповідачу: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,10003
- ,