Справа № 174/658/16-а
Суддя: Данилюк Т. М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/658/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Верхньодніпровське (Кам'янське) об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певну дію та стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Верхньодніпровське (Кам'янське) об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певну дію та стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював газоелектрозварником у спеціалізованій пересувній механізованій колоні № 556 тресту «Криворіжсільбуд», звідки звільнився за власним бажанням 06.06.1991 року. Відповідно до наказу по Кам'яногірському цукрокомбінаті Іллінецького району Вінницької області від 16.10.1992 року за № 445, його було прийнято на роботу на посаду електрогазозварювальника по 5-му розряду з почасово-преміальною системою оплати праці. Звільнився з підприємства за власним бажанням, згідно з наказом по підприємству № 328 від 03.07.1996 року. Таким чином, з 16 жовтня 1992 року - по 03 липня 1996 року включно, він працював газоелектрозварником у Кам'яногірському цукрокомбінаті Іллінецького району Вінницької області.

У зв'язку з тим, що він працював на посадах газоелектрозварника і ці роботи включені в Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, це дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах, та ним фактично відпрацьовано за період з 1992 по 1996 роки, повних три роки, три місці та два дні, які слід зарахувати до пільгового стажу.

Через що, у серпні 2016 року, він звернувся з заявою до відповідача з підстав перерахунку пенсії, що йому призначалась. 17.10.2016 року - отримав відповідь, відповідно до якої його повідомлено, що йому було зараховано до стажу роботи в шкідливих умовах за списком № 2 час роботи у спеціалізованій пересувній механізованій колоні тресту «Криворіжсільбуд» та у Кам'яногірському цукрокомбінаті з 24.11.1986 р. по 30.04.1990 р. та з 01.07.1990 р. по 06.06.1991 року, що складає 8 років 6 місяців 26 днів, в зв'язку з чим, він матиме право на призначення пенсії у віці 57 років.

Вважає таку відмову відповідача протиправною та просить суд зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, здійснити певні дії а саме: зарахувати до стажу роботи в шкідливих умовах за списком № 2, увесь час його роботи у Кам'яногірському цукрокомбінаті за період з 16 жовтня 1992 року - по 03 липня 1996 року включно та здійснити перерахунок його пенсії за віком з урахуванням стажу його роботи в шкідливих умовах за списком № 2 увесь час його роботи у Кам'яногірському цукрокомбінаті в зазначений період з 16 жовтня 1992 року - по 03 липня 1996 року включно, що в перерахунку складає три роки три місяці та два дні та стягнути з відповідача на його користь компенсацію за завдану йому відповідачем моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні, позивач, позов в його уточненій редакції та його обґрунтування підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. В подальшому своєю заявою від 21.06.2017 року, просив закінчувати розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача, підтримав доводи викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. В подальшому своєю заявою від 21.06.2017 року, просив закінчувати розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача та представник третьої особи - Сторожко О.М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити з підстав, наведених у письмових запереченнях. Додатково пояснила, що основною умовою для призначення пільгової пенсії, є запис у трудовій книжці. Якщо в трудовій книжці відсутні відомості щодо зайнятості позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, то питання зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 вказаного періоду, може бути вирішено лише у разі надання довідки, що уточнює пільговий характер роботи, виданої на підставі первинних документів. Крім того, для підтвердження пільгового стажу роботи за період роботи після 16.10.1992 року, надаються накази про результат атестації робочих місць. У випадку ліквідації підприємства без визначення правонаступників, рішення про призначення пенсії на пільгових умовах приймає Комісія відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. В свою чергу ні позивачем, а ні його представником не надано жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у позові, які би могли слугувати підставою для задоволення позову. В подальшому своєю заявою від 21.06.2017 року, просила закінчувати розгляд справи у її відсутністі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч. 2 ст. 11 КАС України).

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383.

Так, у відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В пункті 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, визначено, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41.

Так, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Положеннями п. 8, 9 вказаного вище Порядку, визначено, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із за значеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 25 листопада 2014 року (справа №21-519а14) та від 12.04.2016 року (справа №477/2598/14-а).

Відповідно до підпункту "б" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, для призначення пенсії за віком надаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 (надалі Постанова № 637).

В свою чергу, згідно Постанови № 637, основним, документом, що підтверджують період роботи є трудова книжка. Пунктом № 20 даної постанови визначено: у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Форма довідки, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006р. № 920.

В уточнюючій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Враховуючи вимоги чинного законодавства та характер правовідносин, які склалися між сторонами, судом встановлено, що відповідно до наказу № 445 від 16.10.1992 року по Кам'яногірському цукрокомбінаті, позивача було прийнято на роботу на посаду електрогазозварювальника по 5-му розряду, з почасово - преміальною системою оплати праці ( а.с.11).

03.07.1996 року, позивач звільнився з зазначеного підприємства за власним бажанням, наказ по підприємству № 328 від 03.07.1996 р.( а.с.12).

Згідно копій аркушів трудової книжки ОСОБА_1 - з 16 жовтня 1992 року - по 03 липня 1996 року включно, він працював на посаді електрогазозварника у Кам'яногірському цукрокомбінаті Іллінецького району Вінницької області (а.с.18-23), а не газоелектрозварювальника, тобто перелік посад, по списку № 2, які дають право на пільгову пенсію, серед яких - посада газоелектрозварника, визначено наказом по Кам'яногірському цукрокомбінату від 27.05.1994 р. ( а.с.14) до позивача не розповсюджується.

В серпні 2016 року, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з підстав перерахунку пенсії, що йому призначалась, на що отримав письмове повідомлення, що рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають права на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років від 11.08.2016 року № 09, йому зараховано до стажу роботи в шкідливих умовах за списком № 2 час роботи у спеціалізованій пересувній механізованій колоні тресту «Криворіжсільбуд» та у Кам'яногірському цукрокомбінаті з 24.11.1986 р. по 30.04.1990 р. та з 01.07.1990 р. по 06.06.1991 року, що складає 8 років 6 місяців 26 днів, в зв'язку з чим, він матиме право на призначення пенсії у віці 57 років (а.с.9).

До стажу роботи в шкідливих умовах за списком № 2 позивачу не було зараховано увесь період його роботи у Кам'яногірському цукрокомбінаті з 16 жовтня 1992 року - по 03 липня 1996 року включно. Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 серпня 2016 р., було визначено, що оскільки наказ про результати проведення атестації робочих місць та перелік атестованих посад Кам'яногірського цукрокомбінату на розгляд комісії не надано, тому комісією прийнято рішення про підтвердження періодів роботи з 24.11.1986 р. по 30.04.1990 р. та з 01.07.1990 р. по 06.06.1991 року, для зарахування до пільгового стажу за списком № 2 (а.с.8)

Відповідно до довідки архіву Вінницької області від 01.03.2017 року, відомості про проведення атестації робочих місць за період з 1992 року по 1996 рік на підприємстві, де працював позивач не виявлені, а надано копію наказу від 27.05.1994р про право на пільгову пенсію, відповідно до якої посада позивача - електрогазозварювальника, не включена та архівна довідка про відпрацьовану кількість годин та розмір заробітної плати позивача, копії наказів по підприємству (а.с.87-157).

Отже, за результатами розгляду даної справи, в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивач має право на отримання пільгової пенсії за списком №2 за весь час роботи на Камяногірському цукрокомбінаті, а саме: що він працював на посаді газоелектрозварювальника, а не електрогазозварювальника на Кам`яногірському цукрокомбінаті, що його посада була атестована та відноситься до роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві по списку №2. Як і відсутні докази того, за яким графіком він працював, який робочий час та яка кількість відпрацьованих ним днів, що виключає можливість визначити чи працював позивач повний робочий день на даному підприємстві, як це передбачено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, щодо позовних вимог про відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В свою чергу, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту існування в нього душевних страждань, визначених ст. 23 ЦК України, та взаємозв'язку таких страждань із діями відповідача, то у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість своїх дій, дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії є законними та такими, що відповідають чинному законодавству України, а тому в задоволенні адміністративного позову варто відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись п.п. 4, 8,9 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, ст. 13,62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 23 ЦК України, ст.ст. 1-4, 6-9,11, 18, 71, 72, 94, 99, 158-163, 244-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа - Верхньодніпровське (Кам'янське) об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певну дію та стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Вільногірській міський суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вільногірського

міського суду Т.М.Данилюк