Справа № 686/651/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/651/17

Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

14 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Жданкіної Лариси Костянтинівни,

преставника відповідача - ОСОБА_2 ,

преставника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Хмельницького обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
13 січня 2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив:

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати подання про призначення ОСОБА_1 пенсії згідно додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 17.09.2016 року.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницької області та ІНФОРМАЦІЯ_3 подано апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять постанову суду скасувати, прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційних скарг та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницької області та ІНФОРМАЦІЯ_1 під час судового засідання підтримали доводи апеляційних скарг та просили задовольнити їх з підстав, викладених в них.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.08.1988 р. по 2.02.2005 р. проходив безперервну військову службу в Збройних Силах СРСР, а в подальшому в Збройних Силах України, в тому числі й на офіцерських посадах. Позивач має військове звання «капітан», остання штатна посада перед звільненням у запас - старший офіцер (з соціально-психологічного забезпечення бойової готовності та морально-психологічної підготовки, психолог).

Згідно наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України Міністра оборони України (по особовому складу) від 30.12.2004 року № 391 позивач звільнений у запас за п. п. «в» п. 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (у зв`язку зі скороченням штатів, а також у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 02.02.2005 року № 27 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Хмельницького ОМВК.

Станом на січень 2017 року загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 28 років.

17 вересня 2016 року позивачу виповнилося 45 років, у зв`язку з чим 28 листопада 2016 року позивачем направлено на адресу Хмельницького обласного військового комісаріату заяву про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Листом №7-3119 від 12.12.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено позивачу, що відповідно до матеріалів особової справи вислуга ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби складає 16 років 06 місяців 01 день, у зв`язку з чим у позивачу відсутне право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, звернувся до суду з позовом про зобов`язання Хмельницький обласний військовий комісаріат підготувати подання про призначення пенсії та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за вислугу років.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до п. «в» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим відповідачами протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей" № 1763-IV встановлено правові основи забезпечення соціального захисту військовослужбовців, які звільнятимуться у зв`язку зі скороченням чисельності Збройних Сил України в ході їх реформування, та членів їхніх сімей.

Відповідно до п. 11 ст. 1 вказаного Закону, (в редакції, яка діяла на час звільнення позивача) військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 15 років пенсія обчислюється у розмірі 40 відсотків від грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 відсотки за кожний наступний рік, але не більше ніж 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, дію вказаної норми поширено на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України після 1 січня 2004 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців"№ 3591 -IV (набрав чинності з 29 квітня 2006 року) внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема доповнено пунктом «в». У новій редакції Закону згаданою нормою передбачалось, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності у них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону № 1763-IV.

Згідно п. 11 ст. 1 Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей" № 1763-IV (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) встановлено, що військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у ЗСУ, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охороні державного кордону України, податковій міліції, Управлінні державної охорони України, державній пожежній охороні, Державному департаменті України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Також у Рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

З урахуванням положень п. 11 ст. 1 "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей" № 1763-IV та висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Оскільки право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закон України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців , які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей" № 1763-IV, чинного на момент звільнення ОСОБА_4 зі служби, то зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені висновки узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 1 липня 2014 р. (справа № 21-244а 14) та від 6 лютого 2012 року (справа № 21-322а 11).

З матеріалів справи встановлено, що позивачу на момент звернення за призначенням пенсії виповнилося 45 років, що з урахуванням вислуги років у ОСОБА_1 16 років 6 місяців 1 день, є підставою для призначення пенсії позивачу.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 щодо зобов`язання Хмельницького обласного військового комісаріату підготувати подання про призначення пенсії згідно додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, скільки судом встановлено право позивача на призначення пенсії відповідно п. «в» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів частково погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо скасування постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 17 вересня 2016 року, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що документи для призначення пенсії ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не надходили, у зв`язку з чим вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за вислугу років є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки на момент подання позову відповідачем не вчинено дій або бездіяльності щодо порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Головного управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницької області та ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають частковому задоволенню, а постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області скасуванню в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «в» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 17.09.2016 року.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п."в" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осію, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В цій частині прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовної вимоги відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.