Справа № 343/392/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5949/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 12 квітня 2017 року в адміністративній справі № 343/392/17 за позовом ОСОБА_2 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi із вказаним позовом та просила:

- визнати неправомірними дії Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Долинське ОУПФУ) щодо відмови в нарахуванні та виплаті їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов'язати Долинське ОУПФУ нарахувати та виплатити їй грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що пропрацювавши понад 30 років в закладі позашкільної освіти на посадах, які належать до категорії педагогічних працівників, має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Всупереч зазначеному, пенсійний орган відмовив їй у виплаті такої допомоги.

Постановою Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 12 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило Долинське ОУПФУ, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи; за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що стаж роботи на посадах, на яких працювала позивач, не дає їй права на призначення грошової допомоги. Крім того, позивач без поважних причин пропустила строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач працювала:

- з 15.08.1978 по 23.03.1991 - викладачем Долинської музичної школи;

- з 25.03.1991 по 04.03.1997 - музичним керівником дитячого садка Долинського ГПЗ ВАТ «Укрнафта»;

- з 05.03.1997 по 30.12.2010 - викладачем теоретичних дисциплін Долинської школи естетичного виховання;

- з 31.12.2010 - на посаді заступника директора з навчальної роботи Долинської школи естетичного виховання в порядку переводу з посади викладача названого закладу.

З 10 липня 2016 р. їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на підставі її заяви від 25.07.2016.

31 січня 2017 р. ОСОБА_2 звернулася до Долинського ОУПФУ із заявою та просила виплатити їй грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Листом № 1156/03-01 від 10.02.2017 Долинське ОУПФУ відмовило їй у виплаті грошової допомоги, мотивуючи це тим, що позивач не має відповідного стажу, який необхідний для призначення цієї допомоги, при тому, що посада, на якій позивач працювала у позашкільному навчальному закладі, не дає їй права на отримання такої допомоги, а дитячий садок Долинського ГПЗ ВАТ «Укрнафта» є установою колективної власності.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернулася до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його, зокрема, тим, що відповідно до пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, відповідно до якого посада викладача музичної школи включена до переліку посад працівників, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 встановлено, що право на пенсію за вислугою років мають вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл.

Таким чином, викладач школи естетичного виховання є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Позивач має спеціальний педагогічний стаж більше 30 років, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок № 1191).

За приписами пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909).

Як видно із матеріалів справи, позивач працювала на посаді викладача Долинської музичної школи, що згодом була перейменована на Долинську дитячу школу естетичного виховання, яка Переліком № 909 не передбачена.

Дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 № 397/21 (далі - Доручення № 397/21) дію Переліку № 909 було поширено, зокрема, й на викладачів музичних шкіл, шкіл естетичного виховання без внесення змін до Переліку № 909.

Проте, наявність Доручення № 397/21 без відповідних змін до Переліку № 909 не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15-а.

Також, пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Із матеріалів справи видно, що з 25.03.1991 по 04.03.1997 позивач працювала в дитячому садку Долинського ГПЗ ВАТ «Укрнафта», що є установою колективної власності, тому відповідно до пункту 5 Порядку № 1191 вказаний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги.

Враховуючи викладене, позивач не має відповідного страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відповідно й не має права на призначення такої допомоги.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 12 квітня 2017 року в адміністративній справі № 343/392/17 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання виплатити грошову допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. М. Судова-Хомюк
Постанова складена у повному обсязі 19 червня 2017 року.