Справа № 760/22408/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Київ К/800/19241/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Заїки М.М., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І. (доповідач),

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року, в справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

у с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зазначеним позовом до Міністерства оборони України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та стягнення одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Зазначена постанова суду першої інстанції двічі оскаржена в апеляційному порядку Міністерством оборони України.

Вперше, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху, а наступною від 28 березня 2016 року повернуто скаржнику, у зв'язку з неповною сплатою судового збору.

Після чого, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року повторну апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без руху, з підстав її не відповідності вимогам абзацу 1 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано надати суду інші доводи про поважність причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оскаржуваною ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі абзацу 2 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки підстави щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначені відповідачем, визнані неповажними.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить судове рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд апеляційної інстанції виходив з відсутності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження згідно вимог абзацу 2 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, до такого висновку суд дійшов в порушення норм процесуального права виходячи з наступного.

Перевіряючи правильність застосування норм процесуального права у розрізі оскаржуваної ухвали апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне надати належну оцінку наявності та/або відсутності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження відповідачу з метою повного захисту гарантованих Законом прав щодо оскарження судових рішень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Міністерство оборони України звернулося із апеляційною скаргою на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року вперше - 1 березня 2016 року. Дана скарга містила клопотання про відстрочення сплати судового збору та часткову сплату судового збору в розмірі 1212,64 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, а скаргу залишено без руху для усунення недоліків в частині повної сплати судового збору, визначеної судом в 3215,52 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2016 року апеляційну скаргу повернуто відповідачу, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про усунення недоліків і несплати судового збору в повному обсязі.

22 квітня 2016 року Міністерство оборони України звернулося з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду першої інстанції, до апеляційної скарги додаткового долучено платіжне доручення про оплату судового збору в розмірі 2002,88 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року надано оцінку доводам відповідача щодо пропуску строку на апеляційне оскарження та визнано неповажними причини пропуску такого через неможливість вчасної і повної сплати судового збору. У зв'язку з чим, апеляційну скаргу вкотре залишено без руху та запропоновано надати суду інші доводи поважності пропуску на апеляційне оскарження.

На виконання вимог даної ухвали Міністерство оборони України подало клопотання, у якому посилаючись на довготривалу процедуру фінансування державою асигнувань на сплату судового збору для захисту інтересів міністерства в судах, просило визнати поважною причиною пропуск строку на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.

Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги ці доводи, визнавши їх неповажними та зазначив, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами щодо відстрочення сплати судового збору та продовження строку для усунення недоліків, у зв'язку з чим відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Дійсно, згідно з частиною 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона п?одана після закінчення строк?ів, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання? про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. П?ри цьому протягом тридцяти дн?ів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Разом з цим, у відповідності з частиною 2 пунктом 8 Конституції України основними завданнями судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року в справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Саме тому, відповідні положення щодо сплати судового збору, передбачені Законом України «Про судовий збір», є певними фінансовими зобов'язаннями перед державою для реалізації права на оскарження судових рішень, в тому числі органами державної влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору.

Водночас у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції мав дотриматись необхідного балансу між застосуванням наведених положень Закону та забезпечення доступу відповідача до апеляційного оскарження судового рішення, з урахуванням всіх обставин саме цієї справи.

Зокрема суд мав врахувати, що на момент повторного подання апеляційної скарги, сума судового збору сплачена відповідачем у повному обсязі, про що в матеріалах справи містяться платіжні доручення.

З урахуванням цього, суд мав надати належну оцінку доводам відповідача про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та взяти до уваги факт наявності у матеріалах справи численної кількості клопотань про відстрочення сплати судового збору, їх розгляд судом тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що надати повний аналіз правомірності відмови у відкритті апеляційного провадження, можливо лише за умови вивчення обставин, що слугували передумовою даної процесуальної дії у сукупності.

Крім цього, вирішуючи питання строку оскарження судового рішення, апеляційний суд мав навести відповідні мотиви щодо початку перебігу такого строку та його закінчення.

Враховуючи зазначене, висновки апеляційного суду щодо відмови у відкритті апеляційного провадження згідно вимог абзацу 2 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, є помилковими.

За приписами частин 1, 4 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: М.І. Мойсюк

М.М. Заїка

Я.Л. Іваненко