Справа № 643/3386/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 р. Справа № 643/3386/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017р. по справі № 643/3386/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, на підставі ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІV ОСОБА_1; скасувати протокол Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова від 07.02.2017 року щодо відмови в призначені пенсії за віком, як учаснику бойових дій; зобов'язати відповідача призначити і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється учасником бойових дій на території ДР Афганістан, у зв'язку з чим набув права на призначення пенсії за віком на підстав п.3 розділу 15 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". 13.10.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, як учаснику бойових дій та надав відповідний пакет документів. Розглянувши документи, протоколом від 17.10.2016 року відповідач відмовив в призначенні пенсії. Свою відмову відповідач обґрунтував необхідністю надати додатково паспорт громадянина України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. визнано протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та зобов'язано повторно розглянути заяву позивача від 13.10.2016 р. Відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 та знову відмовив в призначенні пенсії, вказуючи що довідка з місця проживання не містить необхідних даних стосовно адреси реєстрації позивача.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова щодо відмови в призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV ОСОБА_1. Скасовано протокол Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова від 07.02.2017 року по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 07.02.2017 р. щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком, як учаснику бойових дій, на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV та на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. по справі №643/13760/16-а.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що ухвалена з порушенням вимог ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості та відповідності нормам матеріального та процесуального права. Вказують, що Московським районним судом м. Харкова фактично зобов'язано відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів ст. 14 та ст. 255 КАС повинно виконуватися без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень. Суд не в праві зобов'язувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі. Чинним законодавством України не передбачено права суду приймати рішення про зобов'язання виконувати інше рішення суду. Зазначають, що на виконання постанови Московського районного суду від 30.11.2016 року по справі № 643/13760/16-а управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 13.10.2016 року про призначення пенсії, з урахуванням вимог, визначених у п. 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1 ). Протоколом управління по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 07.02.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій. Згідно пп. 4 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) особи. Згідно пункту 2.9. Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Згідно пункту 2.22 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживания (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім'я ОСОБА_1, не містить інформації щодо місця проживання позивача. Крім того, відповідно до п.2 "Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон", затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року №719-V, паспорт - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання державного кордону України та перебування за кордоном. Таким чином, управління прийшло до висновку, що для призначення пенсії необхідно надати паспорт громадянина України (внутрішній), який містить інформацію про місце проживання (реєстрації), або довідку відповідних органів з місця проживання (реєстрації). Жодного з цих документів на підтвердження свого місця проживання позивач не надав. Зазначають, що довідка з місця проживання про склад сім'ї та прописку №2283 від 09.08.2016 року, видана комунальним підприємством "Жилкомсервіс" дільниця №36, на яку посилається позивач та суд першої інстанції, не підтверджує проживання позивача в Московському районі м. Харкова. В довідці зазначено, що у жилому приміщенні за адресою: м. Харків. вул. Героїв Праці, буд. 60Б. кв. 2 зареєстровано 0 осіб. Діюче пенсійне законодавство України не передбачає будь-яких винятків стосовно встановленого порядку звернення за призначенням пенсії та переліку необхідних для цього документів для громадян України, що виїхали за кордон. Оскільки позивач не надав необхідні, оформлені належним чином документи про його місце проживання, рішення щодо призначення йому пенсії не може бути позитивним. На підставі викладеного просять скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017 року, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули, були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Від позивача по справі надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова без задоволення, а постанову Московського районного суду без змін.

Від відповідача по справі надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача. Апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. визнано протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав, зазначених у протоколі управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 17.10.2016 року та зобов'язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.10.2016 р. про призначення пенсії, з урахуванням вимог, визначених у п. 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1.Протоколом управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 07.02.2017 р. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв'язку з відсутністю необхідних для призначення пенсії документів. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( далі - Закон № 1058-IV ), "Про пенсійне забезпечення" ( далі - Закон № 1788-XII ), "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ( далі - Закон № 1382-IV), "Про громадянство України" ( далі - Закон № 2235-III ), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 ( далі - Порядок № 22-1 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Так, матеріали справи свідчать про те, що підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення пенсії стало неподання ним до пенсійного органу документу, що посвідчує особу громадянина України, а наданий ним паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, а також надання позивачем довідки з місця проживання та склад сім'ї з якої вбачається, що в квартирі зареєстровано 0 осіб.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 визнано неконституційними пункт 2 частини 1 статті 49 та друге речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'зкове державне пенсійне страхування".

Згідно рішення Конституційного Суду України право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Європейський суд з прав людини у п. 51 рішення у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 02.02.2014 року, зазначив, що право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист громадян, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України).

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що заява про призначення пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Згідно матеріалів справи, а саме копії трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач має 25 років страхового стажу та на момент звернення до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова досяг віку 55 років (05.09.1961р. дата народження позивача). Також позивач є учасником бойових дій, що підтверджено копією посвідчення (а.с. 15).

На підставі викладеного та відповідно до п. 3 розділу 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"позивач набув право на отримання пенсії.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно ч. 2 Відповідно до ст. 5 Закону України "Про громадянство України" документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження при дослідженні наданих належних та допустимих доказів, а саме: копія протоколу від 07.02.2017 р., та від 17.10.2016 р., копія постанови суду від 30.11.2016 р., копія посвідчення, копія трудової книжки, копія довідки КП "Жилкомсервіс", копія паспорту, копія постанови суду від 18.10.2007 р., копія рішення суду від 20.03.2006 р.

Щодо посилань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на те що Московським районним судом м. Харкова фактично зобов'язано відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів ст. 14 та ст. 255 КАС України повинно виконуватись без ухвалення будь яких додаткових судових рішень. Суд не вправі зобов'язувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує різні відмови Управління пенсійного фонду України в Московському районі.

Постановою Московського районного суду від 30.11.2016 року № 643/13760/16-а визнано протиправним протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 з підстав, зазначених у протоколі Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 17.10.2016 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.10.2016 р. про призначення пенсії, з урахуванням вимог, визначених у п. 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1.

На виконання вказаної постанови суду, управління повторно розглянуло заяву про призначення пенсії та протоколом від 07.02.2016 року відмовив позивачу в призначенні пенсії, як учаснику бойових дій, вказуючи, що довідка з місцем проживання № 2283 від 09.08.2016 року, видана КП "Жилкомсервіс" не містить необхідних даних стосовно адреси реєстрації позивача.

15.03.2017 року позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова за захистом його порушених справ саме з приводу винесення протоколу від 07.02.2016р. про відмову позивачу в призначенні пенсії, як учаснику бойових дій.

Тому посилання відповідача на те, що Московським районним судом м. Харкова вже було постановлено рішення з цих підстав та фактично зобов'язано відповідача виконувати рішення суду є помилковим.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV та на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. по справі №643/13760/16-а., виходячи з того, що вимога "виплачувати" є вирішенням спору на майбутнє .

При цьому суд виходить з наступного .

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. При цьому колегія суддів не обмежує виплату пенсії граничною датою.

На підставі вищевикладеного , колегія суддів дійшла висновку , що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV та на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. по справі №643/13760/16-а. ст. 202 КАС України з прийняттям в цій частині нової постанови .

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

В даному випадку суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для захисту прав позивача, в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити і виплатити ОСОБА_1, починаючи з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV та на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. по справі №643/13760/16-а.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017р. по справі № 643/3386/17 скасувати в частині зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити і виплачувати ОСОБА_1, починаючи з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV та на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. по справі №643/13760/16-а.

В цій частині прийняти нову постанову , якою зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити та виплатити ОСОБА_1 з 06.09.2016 р. пенсію за віком, як учаснику бойових дій, згідно п. 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058- ІV та на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 р. по справі №643/13760/16-а, в іншій частині цих вимог відмовити.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017р. по справі № 643/3386/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20.06.2017 р.