Справа № 804/7374/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 р. Справа № 804/7374/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті, вважає, що пода ткове повідомлення-рішення, винесене за результатами перевірки, суперечить діючому пода тковому законодавству та підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. Представники відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
30 березня 2015 року товариством з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» подано до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2014 рік (реєстраційний № НОМЕР_1) з наступними показниками: у рядку 13 ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» зазначено значення 16 243 451, у рядку 13.5.1 додатку ЗП «Сума, що відноситься в зменшення нарахованої суми податку» відображена сума зменшення нарахованої суми податку у розмірі 8 332 907,00 грн., а в рядку 13.5.2 «Сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в наступних звітних (податкових) періодах» зазначено «-».
Відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія», за результатами якої складено акт № 989/1503/33115436 від 10.04.2015 року, у висновках якого встановлено порушення позивачем пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.36.1 ст.36, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України в частині необґрунтованого відображення у рядку 13 податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік зменшення нарахованої суми податку на прибуток у розмірі 16 243 451,00 грн., що призвело до виникнення суми неправомірної переплати в Інтегрованій картці платника податку по коду бюджетної класифікації 11024000 «Авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств» у розмірі 4 331 278,00 грн.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 12.05.2015 року про зменшення суми грошового зобовязання з авансових внесків з податку на прибуток на 4 331 278 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У пункті 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань. Згідно з пунктом 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, мають сплачувати у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку.
Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.
Згідно підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового Кодексу, крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.
Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобовязань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобовязань наступного податкового періоду, а при отриманні відємного значення обєкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.
Авансовий внесок із податку, сплачений у звязку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невідємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) (підпункт 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України).
Оскільки позивач не тільки нараховував та сплачував внески при виплаті дивідендів, але одночасно є платником щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, то застосовуються особливості оподаткування, встановлені пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.
При цьому Законом України від 4 липня 2013 року № 403-VII, що набрав чинності 4 серпня 2013 року, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.
Так, після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України в абзаці пятому та шостому пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.
Отже, зміни, внесені до Податкового кодексу України, надали можливість платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.
А тому сума авансових внесків з податку на прибуток, щомісячно сплачувана та самостійно узгоджена платником цього податку згідно з пунктом 57.1 статті 57 цього кодексу, підлягає зменшенню на суму раніше сплачених таким платником податку авансових внесків при виплаті дивідендів. Відповідне зменшення самостійно узгодженої платником суми щомісячних авансових внесків застосовується до повного погашення перевищення за авансовими внесками, сплаченими таким платником раніше при виплаті дивідендів (абзац шостий пункту 57.1 статті 57).
Аналіз норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що щомісячні авансові внески з податку на прибуток та авансові внески із податку, сплачені у звязку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є по своїй суті частиною податку на прибуток.
Судом встановлено, що у 2013 році позивачем фактично сплачено щомісячних авансових внесків на суму 12 878 228 грн., що підтверджується копією картки рахунку 6416 за 2013 рік. При цьому сума нарахованого податку на прибуток за 2013 рік складає згідно декларації за 2013 рік 6 981 839 грн. (ряд. 10+ряд. 11). При цьому переплата фактично сплачених авансових внесків з податку прибуток за 2013 рік складає 6 024 592 грн. (12 878 228 грн. - 6 981 839 грн. = 6 024 592 грн.).
У 2014 році позивачем було фактично сплачено щомісячних авансових внесків та авансових внесків з податку на прибуток у звязку з виплатою дивідендів на суму 11 291 812 грн. Залишок переплати щомісячних авансових внесків за 2013 рік складає 6 024 592 грн. Загалом фактично сплачено авансових внесків на суму 17 316 404 грн. В той час як згідно декларації за 2014 рік сума нарахованого податку на прибуток за 2014 рік складає 11 912 173 грн. (ряд. 10+ряд. 11).
Переплата фактично сплачених авансових внесків з податку прибуток за 2013 рік з урахуванням фактично сплачених внесків за 2013 рік складає 5 404 231 грн. (17 316 404 грн. - 11 912 173 грн. = 5 404 231 грн.)
Таким чином, твердження відповідача про відсутність права позивача на відображення переплати в рядку 13 Додатка 3П до декларації з податку на прибуток за 2014 рік у сумі 16 243 451 грн. є необґрунтованим, оскільки позивач мав право відобразити навіть більшу суму фактичної переплати у розмірі 17 316 404 грн.
Декларація з податку на прибуток за 2014 рік була складена та подана позивачем за формою декларації, яка затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 року № 872.
Згідно форми бланку самої декларації за вказаним наказом рядок декларації 13 ЗП - «зменшення нарахованої сумі податку на прибуток» є рядком 13 Додатку ЗП декларації з податку на прибуток.
Як вказано в цьому рядку додатка ЗП, він розраховується наступним чином: рядок 13.1 + рядок 13.2 + рядок 13.5.1 + рядок 13.6 + рядок 13.7.
Із вказаних рядків у товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» в наявності до заповнення показники рядка 13.5.1 = 8 332 907 грн. та рядка 13.7 = 7 910 544 грн. Сума цих рядків в рядку 13 = 16 243 451 грн.
Саме так і відображено в уточнюючій декларації позивача за 2014 рік. Рядок 13 ЗП декларації дорівнює рядку 13 додатка ЗП.
На думку податкового органу розбіжності виникли при заповненні додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток, яка затверджена наказом Міністерства доходів
і зборів України від 30.12.2013 року № 872.
Згідно з вимогами, які встановлені до заповнення рядка 13.5.1 додатка ЗП до Декларації з податку на прибуток, до цього рядка включається сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді.
При цьому пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено беззаперечне право платника податку на прибуток направляти суму авансового внеску нарахованого в зв'язку із виплатою дивідендів на зменшення нарахованої суми податку.
Формою декларації передбачено порядок визначення суми, яка включається до рядка 13.5.2, а саме в лапках до вказаного рядку зазначено, що він становить значення, яке визначається як різниця між даними рядків 13.5 та 13.5.1 додатка ЗП.
Таким чином, якщо позивач правомірно вказав в рядку 13.5.1 додатка ЗП до Декларації з податку на прибуток суму 8 332 907 грн., то відповідно в рядку 13.5.2 додатка ЗП правомірно було зазначено «-».
Сукупність викладених обставин спростовує висновок податкового про необхідність відображення в рядку 13.5.1 суми 40 01 629 грн., а в рядку 13.5.2 додатку ЗП до уточнюючої декларації з податку на прибуток за 2014 рік суми 4 331 278 грн., а тому податкове повідомлення-рішення про зменшення суми грошового зобовязання з авансових внесків з податку на прибуток на 4 331 278 грн. підлягає скасуванню.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійна транспортна компанія» судові витрати у розмірі 2 933,20 грн. (дві тисячі девятсот тридцять три гривні двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2017 року.

Суддя ОСОБА_1