Справа № 456/3391/16-а
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4651/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Піцко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про зобов'язання відповідача провести перерахунок,нарахування та виплату пенсії не нижче прожиткового мінімуму для осіб,які втратили працездатність,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 03.11.2016 звернувся в суд з адміністративним позовом до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просив зобов'язати Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_3 на рівні не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та здійснити перерахунок нарахованого раніше розміру пенсії та провести її виплату починаючи з 01.01.2015.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» №928-VIII від 25.12.2015, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень. За нормами ст.. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вказує, що судом не враховано вимог частини 3 статті 46 Конституції України як норми прямої дії, оскільки, встановивши, що розмір нарахованої пенсії позивача є меншим, аніж прожитковий мінімум, відповідач повинен привести розмір даної пенсії до розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на відповідний період, а також судової практики Європейського Суду з прав людини.

При апеляційному розгляді представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до 2 категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1, виданого 28.12.1992.

Загальний стаж ОСОБА_3 станом на 31.05.2012 складав 25 років 2 місяці 9 днів, згідно з розпорядження Стрийського ОУПФУ Львівської області №138223 від 18.10.2016 та розрахунку стажу, і йому призначена пенсія на пільгових умовах як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

10.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання довідки про розрахунок пенсії за період з 11.06.2012 по дату звернення - 10.10.2016.

Згідно довідок Стрийського ОУПФУ Львівської області №11397/02-23 та №11398/02-23 від 24.10.2016 ОСОБА_3 з січня 2015 року по квітень 2016 року нарахована пенсія у розмірі 949 грн., з травня 2016 року по вересень 2016 року - 983 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що розмір пенсії позивачу встановлено відповідачем в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу (25 років 2 місяці 9 днів), виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 28 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому позов є необґрунтованим.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) надавалось (до 1 січня 2015 року) право дострокового виходу на пенсію за віком жінкам, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону №1058-IV).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2015 року - 949 грн., а з 1 вересня 2015 року - 1074 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 травня 2016 року становить 1130 грн., з 01.12.2016 - 1208 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний призначити та виплачувати позивачу мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про державний бюджет.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Окрім цього, Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, необхідно зазначити, що поза увагою суду першої інстанції залишилось питання строків звернення до суду.

Позивач звернувся до суду 03.11.2016, тобто позовні вимоги за період до 02 травня 2016 року заявлені ним після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду ним зазначено не було.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, встановивши, що позовна заява подана до суду після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та без викладу обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був частину вимог заявлених поза межами строку давності залишити без розгляду.

Отже, позовні вимоги за період з 01.01.2015 по 02.05.2016 включно, слід залишити без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2017 року у справі №456/3391/16-а скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 на рівні нижчому прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність неправомірними.

Зобов'язати Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області нараховувати та виплачувати пенсію ОСОБА_3 на рівні не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та здійснити перерахунок нарахованого раніше розміру пенсії та провести її виплату починаючи з 03.05.2016.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області провести нарахування та виплату пенсії не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 01.01.2015 по 02.05.2016 включно - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2017