Справа № 2-а-3057/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
№ 2 - а - 3057/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної автомобільної інспекції Старосинявського РВ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

28 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу державної автомобільної інспекції Старосинявського РВ УМВС України в Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ВХ № 076985 від 18 вересня 2010 року, яку він отримав в день її складання, посилаючись на те, що вищевказаною постановою його визнано винним за порушення вимог ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що він 18 вересня 2010 року о 17 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки МАЗ 5549 державний номер К 8264 на автодорозі Старокостянтинів - Меджибіж здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менша ніж 3 метри, цим самим не дотримався вимог п. 15.9 „д Правил дорожнього руху України. Дану постанову вважає незаконною, тому що вона не відповідає дійсним обставинам справи, при цьому не залучались свідків, не проводилось відео та фото зйомки, тому такі дії працівника міліції розцінює як упереджені, необєктивні.

Відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративне правопорушення серії ВХ № 076985 від 18 вересня 2010 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 255 грн. за те, що він 18 вересня 2010 року о 17 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки МАЗ 5549 державний номер К 8264 на автодорозі Старокостянтинів - Меджибіж здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився менша 3 метри, чим не дотримався вимог п. 15.9 „д Правил дорожнього руху України.

Дані обставини зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 078478 від 18 вересня 2010 року.

При складанні даного протоколу і в судовому засіданні позивач заперечував вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, при цьому свідки не залучались, відео та фото зйомки не проводились, схема дорожньої пригоди не складалась.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої

для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачене покарання у виді штрафу у розмірі від пятнадцяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не доведено склад адміністративного правопорушення, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, ч. 1 ст. 122, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВХ № 076985 від 18 вересня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя