Справа № 2-а/2218/8549/11
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/2218/8549/11

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

21 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому про перерахунок пенсії дтитні війни,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 травня 2017 року заяву позивача задоволено та поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 07.04.2017 року на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 року у справі №2а/2218/8549/2011.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого суду, Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому оскаржило її в апеляційному порядку.

Сторони в судове засідання не з'явились, упоноважених представників не направили хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2011 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому по невиплаті встановленого Законом України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2011 року включно; зобов'язано відповідача здійснити нарахування та щомісячну виплату недоплаченої пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по 30 квітня 2011 року включно з урахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум починаючи з 01 травня 2011 року і по день припинення права на таку допомогу (а.с. 10-11).

Вказану постанову за результатами розгляду апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Вінницьким апеляційним адміністративним судом скасовано та прийнято нову, якою зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому нарахувати та виплатити позивачу 30% надбавки до пенсії, як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з урахуванням вимог частини 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 26.10.2010 року по 30.04.2011 року з врахуванням фактично виплачених коштів (а.с. 18-19).

У відповідності до наявної в матеріалах справи довідки Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 року (а.с. 22) вказана постанова суду апеляційної інстанції заявнику з часу її постановлення не направлялась у зв'язку з відсутністю матеріально-технічного забезпечення та належного фінансування на відправку поштової кореспонденції.

У відповідності до заяви позивача від 14 березня 2017 року, з якою останній звернувся до Хмельницького міськрайонного суду про видачу належним чином завірених копій постанов суду першої та апеляційної інстанцій, вказані процесуальні документи отримані ним 24 березня 2017 року, що засвідчується його особистим підписом на вказаній заяві (а.с. 25).

В подальшому, 27 березня 2017 року позивачем було подано заяву про видачу виконавчого листа у даній справі на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 року, отримано який 07.04.2017 року (а.с. 26).

Задовольняючи заяву позивача суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було об'єктивно встановлено, що заявником пропущено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ст.14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до приписів частини 1 статті 258 КАС України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно частини 1 статті 261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Звертаючись до адміністративного суду з заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, стягувач повинен обґрунтувати поважність причин пропущення строку із посиланням на відповідні докази, а суд повинен перевірити, чи є підстави вважати причини пропуску такого строку поважними.

Процесуальним законодавством не визначено переліку причин, які є поважними та за наявності яких суд повинен поновити пропущений строк. При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Як встановлено з матеріалів справи, виконавчий лист по адміністративній справі № 2а/2218/8549/2011 виданий Хмельницьким міськрайонним судом тільки 07.04.2017 року, а строк пред'явлення його до виконання встановлений до 12.06.2014 року.

Таким чином, на момент видачі вказаного виконавчого листа строк пред'явлення його до виконання закінчився.

Виконання судового рішення є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011р. міститься висновок, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні ст.1 Першого протоколу.

Отже, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки з набранням законної сили постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 року в управління Пенсійного фонду України виник обов'язок нарахувати та виплатити вищезазначені кошти позивачу на підставі вказаного судового рішення, позивач міг розраховувати на добровільне виконання відповідачем судового рішення.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено ст.1 Першого протоколу (рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

У рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд з прав людини: по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини надано кожному право звертатися до суду у разі будь - якого спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

Таким чином, враховуючи, що виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав, відмова суду в поновленні строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа може призвести до не виконання рішення суду, що суперечить основним принципам національного законодавства України та наведеній практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання був пропущений позивачем із незалежних від нього причин, а тому заява про поновлення цього строку, є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, прийняв судове рішення із врахуванням фактичних обставин справи та з дотриманням норм процесуального права, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.