Справа № 643/4359/17
Суддя: Короткий І. П.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №№643/4359/17, 2а/643/220/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Короткого І.П.

при секретарі Охріменко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять суд визнати нечинним рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3; зобовязати Департамент реєстрації Харківської міської ради поновити реєстрацію ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_2 позов підримали та пояснили, що всі обставини справи зазначені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та у своїх письмових запереченнях зазначив, що відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначений законодавством України.

Представник третьої особи пояснив, що вважає дії відповідача законними.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що третя особа є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, в якій були зареєстровані позивачі. 01.09.2016 року на підставі наданих третьою особою заяви власника, договору купівлі-продажу вказаної квартири та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідач прийняв рішення про зняття позивачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Ці обставини підтверджуються копіями паспортів позивачів, відповідями відповідача від 17.02.2017 року.

Підстави зняття з реєстрації місця проживання перелічені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Так, відповідно до вказаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на

підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення

права власності на житлове приміщення або права користування

житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно

відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №215446а15.

Що стосується доводів відповідача про те, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання у даному випадку була наявність інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням, зокрема, договору купівлі-продажу, суд вважає необхідним зазначити таке.

Так, право користування чужим майном передбачене Главою 32 ЦК України, право користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду закріплено у Главі 6 ЖК України.

Разом з тим, приймаючи рішення про зняття позивачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою лише на підставі договору купівлі-продажу квартири, відповідач не переконався, що позивачі не мають права користування вказаною квартирою з інших не заборонених Законом підстав.

Таким чином, безспірною підставою для прийняття рішення відповідачем про зняття позивачів з реєстрації місця проживання було б лише судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення

права власності на житлове приміщення або права користування

житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно

відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 94, 162, 163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Зобовязати Департамент реєстрації Харківської міської ради поновити реєстрацію ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Присудити всі здійснені ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у розмірі 640 гривень за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, а саме Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя

22.06.2017