Справа № 804/7899/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 р. cправа № 804/7899/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі судового засідання Іваненко Н.С.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 1082-13 від 19.07.2016 р., -

в с т а н о в и в:

15 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 1082-13 від 19.07.2016 р. про визначення суми податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позову, позивач посилається на безпідставність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 1082-13 від 19.07.2016 р., оскільки його винесено відповідачем без врахування вимог пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4, ст..12, ст. 267 Податкового кодексу України. Вважає, що транспортний податок не повинен нараховуватись, оскільки ринкова вартість транспортного засобу є меншою, ніж визначена в п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України, а отже, відсутній обєкт оподаткування транспортним податком у 2016 році. Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржуване рішення відповідача в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у письмових запереченнях зазначив, що зважаючи на приписи Закону України від 28.12.2014 р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та статті 267 Податкового кодексу України, позивач зобов'язаний сплачувати транспортний податок (а.с. 26-27).

В судовому засіданні 23.03.2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, наведені у запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

У власності ОСОБА_3 перебуває легковий автомобіль Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, обємом двигуна 2967 куб. см, який зареєстровано у встановленому законом порядку 15.09.2014 року, що підтверджується технічним паспортом на зазначений автомобіль серії СХХ 372673 (а.с.9).

19.07.2016 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 1082-13, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» на суму 25000 грн. за 2016 рік (а.с. 7).

Не погодившись з рішенням податкового органу, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII (далі - Закон №71-VIII), яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

З 01.01.2016 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України в частині елементів оподаткування транспортним податком відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 року №909-VIII.

Згідно нової редакції, підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України визначений новий об'єкт оподаткування.

Отже, з 01.01.2016 року об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 вказаної статті Кодексу.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 р. №7/60 Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 Про місцеві податки та збори на території міста у складі податку на майно установлений транспортний податок, коло платників податків, та зазначено, що обєкт, база оподаткування, ставка податку, податковий період, порядки обчислення суми податку тощо визначаються згідно Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку наявності об'єкта оподаткування з огляду на середньоринкову вартість автомобіля та об'єм циліндрів двигуна, суд виходить із того, що відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (що у 2016 році становить 1 033 500 грн.).

Як вже зазначалося вище, така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Під час судового розгляду справи представником відповідача не було надано розрахунку вартості належного позивачу автомобіля, з урахуванням якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення та який свідчив би, що за своєю вартістю автомобіль ОСОБА_3 підпадає під визначення обєкта оподаткування у 2016 році.

Натомість, заперечуючи, що транспортний засіб, належний позивачу, має такі ознаки, ОСОБА_3 надав висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 189/16 від 12.08.2016 р., з якого вбачається, що автомобіль Volkswagen Touareg, 2014 року випуску, базової комплектації, обємом двигуна 2967 куб. см, державний номер НОМЕР_1, з пробігом 20 136 км, має ринкову вартість 917 294 грн. (а.с. 15-18).

З наданого позивачем розрахунку, здійсненого відповідно до Методики, вбачається, що автомобіль із заданими параметрами має середньоринкову вартість 881 791,74 грн. (а.с. 10).

Жодних документів на спростування зазначеного розрахунку відповідач не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, винесеного за відсутності розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, який є обов'язковим для визначення ознак обєкта оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Відповідно, податкове повідомлення-рішення № 1082-13 від 19.07.2016 р., яким позивачу нараховано податкові зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» на суму 25 000 грн., підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання до суду адміністративного позову в сумі 551,20 грн. згідно квитанції № 0.0.645757901.1 від 04.11.2016 р. (а.с. 3).

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн., суд не знаходить підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Крім того, суд враховує, що позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг № 07/11/16 від 07.11.2016 р. та акту виконаних робіт від 08.11.2016 р., однак доказів того, що витрати на правову допомогу за цим договором були ним фактично понесені (розрахункові документи), до матеріалів справи позивачем не надані (а.с. 11-13, 14).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 1082-13 від 19.07.2016 р., яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000 грн.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,21 грн. згідно квитанції № 0.0.645757901.1 від 04.11.2016 р.

У стягненні витрат на правову допомогу - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 29.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_4