Справа № 608/509/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6123/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 291543 від 13.03.2017, винесену старшим інспектором Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Юськівим Р.С., якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (Далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 13.04.2017 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, судом не було з'ясовано всі обставини, які свідчать про наявність вини його довірителя у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, суд першої інстанції не дав належну оцінку показам свідка ОСОБА_4, покази якого мали значення для встановлення обставин вимушеної зупинки. Крім того, судом не було здобуто під час судового розгляду доказів про те, що автомобіль марки «Фольксваген Крафтер» на стоянці залишив саме ОСОБА_1 Тому просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 13.04.2017 та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 13.03.2017 старшим інспектором Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Юськівим Р.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 051636 відносно ОСОБА_1, за змістом якого убачається, що останній 13.03.2017 о 15 год 10 хв в м.Чорткові по вул.Ст.Бандери, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Крафтер», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від перехрестя, чим порушив вимоги п.15.9 "г" Правил дорожнього руху України (Далі - ПДР).

За результатами розгляду вказаного протоколу та матеріалів зазначеною посадовою особою органу поліції було винесено постанову серії БР № 291543 від 13.03.2017, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про законність дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 цього Кодексу передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 15.9 ПДР, зупинка забороняється, зокрема, на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т - подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.1.10 ПДР, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Разом з тим правила дорожнього руху передбачають і дії водія в разі вимушеної зупинки, на що посилається позивач.

Пунктом 1.10. ПДР визначено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Так, п.15.14 ПДР передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема у відповідності до вимог п. 9.9 ПДР увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а у разі, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На виконання вказаних вимог, відповідачем надано протокол про адміністративне правопорушення, фотофіксацію та відеозйомку події адміністративного правопорушення, що міститься в матеріалах справи, з яких видно, що автомобіль з номерним знаком ВО3700АС розміщений ближче 10 метрів від перехрестя, які в розумінні ст.251 КУпАП є належним доказом.

Крім того, слід звернути увагу на те, що позивач надавав пояснення посадовій особі патрульної поліції під час складання відносно нього протоколу у справі про адміністративне правопорушення, в яких він вказав лише про свою незгоду з викладеними у ньому обставинами та не наводив факти, про які йдеться у його апеляційній скарзі, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що такі не можуть бути взяті до уваги як належний та допустимий доказ.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другою цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, наведеною вище процесуальною нормою на позивача покладено обов'язок спростувати докази, які подані суб'єктом владних повноважень на виконання вимог частини другої статті 71 КАС України.

Проте, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_4 здійснив зупинку належного йому транспортного засобу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП доведена належними та допустимими доказами у справі.

Інші аргументи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року по справі № 608/509/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 16.06.2017.