Справа № 804/4379/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 р. Справа № 804/4379/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Дукат Плюс» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем після усної консультації із відповідачем для митного оформлення товару була визначена митна вартість за резервним методом, за яким митна вартість товару визначалась на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях, проте митницею безпідставно збільшено митну вартість, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у звязку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
17 вересня 2015 року між приватним підприємством «Дукат Плюс» (покупець) та «FRUTTAVIVA» SRL, Італія, (продавець) було укладено контракт на поставку продукції №F41-FV/DP.
22 січня 2016 року на умовах поставки FCA Пшеворськ, Польща, згідно з Інкотермс 2010 на виконання контракту №F41-FV/DP від 17.09.2015 року продавцем через Vita Fruit Sp. Z.O.O. було здійснено поставку продукції: ківі Hayward Actinidia chinensis врожаю 2015 року, гат. 2 - 1950 карт. коробок/вага нетто 19 500 кг. Призначені для споживання людиною в їжу. Не містить ГМО. Виробник: Fruttaviva S.r.L, Італія. Країна виробництва IT. Торгівельна марка: немає даних.
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту та специфікації №13 ціна товару за контрактом складала 0,58 ЄВРО за кг; 11 310,00 ЄВРО за партію (19 500 кг нетто).
Після усної консультації із митницею позивач обрав резервний метод визначення митної вартості товару, за яким митна вартість товару дорівнювала 0,84 ЄВРО за кг на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (рішення про коригування митної вартості №110000011/2015/200135/2 від 08.12.2015 року).
25 січня 2016 року приватне підприємство «Дукат Плюс» подало відповідачу митну декларацію №110100000/2016/201393.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 17.09.2015 року №F41-FV/DP; рішення про коригування митної вартості від 08.12.2015 року №110000011/2015/200135/2; специфікацію №13 від 21.01.2016 року; рахунок-фактуру (інвойс) №45 від 21.01.2016 року; пакувальний лист від 21.01.2016 року №13; міжнародну автотранспортну накладну (CMR) №0041607 від 22.01.2016 року; заяву на страхування від 22.01.2016 року №5552; генеральний договір на страхування №043.034006 від 12.04.2012 року між ТОВ «АТБ- маркет» та ПрАТ «СК «Альфа Страхування»; внутрішній договір комісії від 22.06.2015 року №2206-15 між ТОВ «АТБ-маркет» та ПП «Дукат Плюс»; специфікацію №13FV-K від 21.01.2016 року до внутрішнього договору комісії від 22.06.2015 року №2206-15; прайс-лист виробника б/н від 28.01.2016 року; договір на перевезення від 01.06.2015 року №0106-15 між ТОВ «АТБ-маркет» та ПП «Транс-Логістик»; заяву на перевезення від 13.01.2016 року №40001186; рахунок-проформу від 22.01.2016 року на оплату транспортних послуг; сертифікат якості від 21.01.2016 року; сертифікат про походження товару від 21.01.2016 року №PL/MF/AL 0217360; фітосанітарний сертифікат від 21.01.2016 року №EC/PL/0646380.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, внаслідок чого 26.01.2016 року повідомленням (76f4bf71-6064-4880-93ab-6d0ef82dc98f) відповідачем було зобовязано позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
28 січня 2016 року позивач надав митному органу лист виробника Fruttaviva S.r.L. (№1 від 26.01.2016 року), висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати №ГО-336 від 27.01.2016 року, прайс-лист виробника б/н, лист ПП «Дукат Плюс» від 27.01.2016 року №27-01/16 з ціною роздрібної торгівлі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма закону кореспондує з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
В частині 3 статті 53 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частини 6, 8 Митного кодексу України).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку, що за результатами розгляду товаросупровідних документів, а також результатів проведеного огляду долучених фотографій, - не підтверджено інформацію графи 31 митної декларації №110100000/2016/201393, де зазначено, що на адресу приватного підприємства «Дукат Плюс» імпортується Ківі Hayward Actinidia chinensis врожаю 2015 року саме ґатунку 2.
Проте суд вважає таке твердження відповідача безпідставним, оскільки віднесення товару, в тому числі й ківі, до того чи іншого ґатунку залежить від якісних характеристик такого товару, які підтверджуються, зокрема, сертифікатом якості. В наданому позивачем до митного оформлення сертифікаті якості чітко зазначено: KIWI CAT II. Відповідачем зазначену інформацію не спростовано.
До того ж відповідачем було залишено поза увагою лист виробника товару Fruttaviva S.r.l. №1 від 26.01.2016 року, в якому виробником зазначається про описку в найменуванні товару при маркуванні (вірним слід вважати - ківі хавард ґатунок 2 (метелик)) та висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати №ГО-336 від 27.01.2016 року, який також підтверджує другий ґатунок товару.
Суд зауважує, що аналіз статті 53 Митного кодексу України дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами.
У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не наведено обґрунтованих підстав, в чому саме полягає невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Митного Кодексу.
При цьому судом відхиляються посилання митниці, викладені у запереченнях, стосовно транспортної складової митної вартості, оскільки у рішенні про коригування митної вартості товарів №110000011/2016/200001 від 29.01.2016 року взагалі відсутнє посилання на недостатність підтвердження вартості перевезення товару.
Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В силу статті 86 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у Дніпропетровської митниці ДФС відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за методом, обраним декларантом, а тому викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов приватного підприємства «Дукат Плюс» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.01.2016 року №110000011/2016/200001.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської митниці ДФС на користь приватного підприємства «Дукат Плюс» судові витрати у розмірі 2 756, 00 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят шість гривень 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 31 січня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1