Справа № 804/3935/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2017 рокусправа № 804/3935/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

відповідачів: - Сліс А.С. дов від 07.12.2015,

Сліс А.В. дов від 20.03.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року

у справі № 804/3935/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо не призначення та не перерахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі інвалідності відповідно до Податкового кодексу України та Закону України «Про міліцію»;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області та Державну фіскальну службу України здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про міліцію».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2015 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, внаслідок чого позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.356 Податкового кодексу України, ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію», проте, відповідачі безпідставно та протиправно повернули без виконання подані позивачем документи, посилаючись на втрату чинності Законом України «Про міліцію».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та не перерахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію».

Зобов'язано Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості проведення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію».

Зобов'язано Державну фіскальну службу України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію».

Постанову суду мотивовано наявністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону №208-VIII від 13.02.2015, який набрав чинності 12.03.2015 і діяв на момент виникнення у позивача такого права.

Також суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог, вважаючи, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є саме зобов'язання ГУ ДФС у Дніпропетровській області подати до ДФС України висновок щодо можливості проведення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності, відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію», оскільки згідно п.7 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник податкової міліції, подає ДПА висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, отже, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання ГУ ДФС у Дніпропетровській області вчинити саме такі дії.

Також, зважаючи на те, що ДФС України вже розглядало подані позивачем документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та протиправно відмовило у здійсненні такого призначення та виплати листом від 14.03.2016 № 8751/7/99-99-04-02-17, суд зобов'язав ДФС України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачі - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області та Державна фіскальна служба України подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Державна фіскальна служба України, посилаючись на положення ч.1 ст.58 Конституції України, і враховуючи, що на момент звернення ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (29.12.2015) Закон України «Про міліцію» втратив чинність, зазначає про відсутність законних підстав готувати висновки, призначати та виплачувати одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати. Розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Аналогічне обґрунтування містить апеляційна скарга, подана ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Додатково відповідач-2 зазначає, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області зі свого боку виконало всі дії, передбачені чинним законодавством та направило на розгляд та для прийняття рішення до ДФС України пакет всіх документів з супровідним листом № 166/8/04-36-04-02-13 від 13.01.2016.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що відповідач-2, отримавши листи Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» №0490-0301/174 від 08.09.2015 (отримано ДФС 08.09.2015) та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» № ЦВ7935/15 від 13.11.2015 ГУ ДФС у Дніпропетровській (отримано ДФС 16.11.2015), з вересня 2015 року в порушення діючого законодавства України не підготував та не направив висновок щодо можливості проведення грошової допомоги ОСОБА_1

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 наказом ДПА у Дніпропетровській області від 10.08.2004 №358-о прийнятий на службу в податкову міліцію, де проходив службу на різних посадах до 29.07.2015 (а. с.9, 10).

24.07.2015 на підставі розпорядження начальника управління ДФС України у Дніпропетровській області військово-лікарська комісія ГУ МВС України за результатами медичного огляду ОСОБА_1 встановила, що позивач не придатний до військової служби через захворювання, яке пов'язане з виконанням службових обов'язків та проходженням служби в ОВС, про що видано свідоцтво про хворобу №8 від 24.07.2015.

Наказом Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Головне управління ДФС у Дніпропетровській області) від 29.07.2015 №61-0 підполковника податкової міліції ОСОБА_1, завідувача сектору протидії податковим злочинам із використання новітніх технологій оперативного управління ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, звільнено зі служби за п.65 «б» Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114 «через хворобу» (а. с.14).

Згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №061687 від 29.07.2015 ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 20.07.2015 та зазначено, що захворювання пов'язано з проходженням служби в ОВС (а. с.13).

Як зазначає позивач, що відповідачами не спростовано, у серпні 2015 року він звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з питання призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про міліцію», надавши: довідку медико-соціальної експертної комісії щодо установлення групи інвалідності, довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня професійної працездатності, довідку про грошове забезпечення, копії сторінок паспорта, копію ідентифікаційного номера.

В усному порядку позивачеві роз'яснено, що заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги необхідно надати після отримання ГУ ДФС у Дніпропетровській області довідок від Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про проведення або не проведення ОСОБА_1 раніше страхових виплат, а на неодноразові телефонні звернення позивачеві повідомляли, що такі довідки не надходили.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на адресу ДФС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області направлялось повідомлення НАСК «Оранта» від 08.09.2015 про не проведення ОСОБА_1 страхових виплат (а. с.18), отримання якого відповідачами не заперечується, крім того, на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області - направлялось повідомлення ПрАТ «СК «Брокбізнес» від 13.11.2015 про не проведення ОСОБА_1 страхових виплат, отримане відповідачем-2 16.11.2015 (а. с.19).

29.12.2015 позивач подав на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області рапорт про виплату грошової допомоги та копії вищевказаних документів щодо підтвердження встановлення ІІ групи інвалідності (а. с.15, 16), отриманий відповідачем-2 31.12.2015 (а. с.17).

Листом від 14.01.2016 № Т-195/з/04-36-04-07-13 ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомило позивача про направлення документів для призначення вказаної одноразової грошової допомоги на розгляд та прийняття рішення до Державної фіскальної служби України (вих. № 66/8/04-36-04-02-13 від 13.01.2016) та одночасно надіслало ОСОБА_1 копії листів вищевказаних листів НАСК «Оранта» та ПрАТ «СК «Брокбізнес» (а. с.17).

Наявними в справі документами підтверджено факт надсилання ГУ ДФС у Дніпропетровській області директору Департаменту персоналу ДФС України разом з супровідним листом № 66/8/04-36-04-02-13 від 13.01.2016 матеріалів пенсіонера податкової міліції ОСОБА_1 для розгляду питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, в тому числі, і висновку про призначення одноразової грошової допомоги (а. с.66).

За результатом розгляду поданих ГУ ДФС у Дніпропетровській області документів щодо виплати одноразової грошової допомоги пенсіонерам податкової міліції у зв'язку з встановленням інвалідності та втрати працездатності ОСОБА_1 ДФС України разом із супроводжувальним листом від 14.03.2016 № 8751/7/99-99-04-02-17 повернула матеріали ОСОБА_1 посилаючись на те, що оскільки 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» втратив чинність, законні підстави приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати відсутні. Розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України (а. с.23).

Про зазначені обставини позивач повідомлений ГУ ДФС у Дніпропетровській області листом від 29.03.2016 № 1873/10/04-36-04-02015 (а. с.20). Копія листа ДФС України від 14.03.2016 № 8751/7/99-99-04-02-17 направлена ОСОБА_1 за його зверненням ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а. с.21, 22) з одночасним повідомленням, що розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про фактичну протиправну відмову відповідачів у призначенні та виплаті (перерахуванні) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності, відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до п.356.1 ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

В свою чергу, ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.90 № 565-XII (в редакції Закону від 13.02.2015 № 208-VІІІ, який набрав чинності 12.03.2015, тобто в редакції, яка діяла на момент встановлення позивачу інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На підставі Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015.

При цьому у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону від 23.12.2015 № 900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015) встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Виходячи з наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме з 29.07.2015 у позивача, у зв'язку із встановленням йому інвалідності II групи, виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у відповідності до ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» в редакції, яка набрала чинності 12.03.2015 та була чинна на момент виникнення у позивача такого права.

При цьому наведеними приписами пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» спростовуються доводи відповідачів про відсутність законних підстав для підготовки висновку, призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомогу, обґрунтовані тим, що на момент подачі позивачем рапорту від 29.12.2015 Закон України «Про міліцію» втратив чинність.

Чинним підзаконним актом, який містить спеціальні правові норми щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності працівником міліції, податкової міліції, є затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Згідно п.5 вказаного Порядку № 707 (в редакції на момент подання позивачем рапорту від 29.12.2015) для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком;

довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності;

довідку про грошове забезпечення;

копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника);

копію ідентифікаційного номера.

За правилами п.7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Працівник міліції, податкової міліції, у разі його загибелі (смерті) члени його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батьки та утриманці можуть пред'явити МВС та ДПА вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Наведені положення Порядку № 707 (в контексті спірних правовідносин) свідчать, що у разі встановлення працівнику податкової міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в податковій міліції, і подачі останнім рапорту на отримання одноразової грошової допомоги, у відповідного органу, у якому проходив службу податкової міліції (в даному випадку ГУ ДФС у Дніпропетровській області), виникає обов'язок у семиденний строк з дня реєстрації такого рапорту підготувати та направити до ДПА висновок щодо можливості проведення грошової допомоги.

Також на цей орган, тобто на ГУ ДФС у Дніпропетровській області, покладається обов'язок після надходження коштів від ДФС України перерахувати суми одноразової грошової допомоги на рахунок, відкритий заявником в установі банку (або через касу установи).

При цьому обов'язок у десятиденний строк прийняти рішення щодо призначення (виділення) такої одноразової грошової допомоги покладений на ДПА (правонаступником якої є ДФС України).

Судом першої інстанції вірно встановлена (підтверджена матеріалами справи і не спростована відповідачами) невідповідність дій ДФС України та ГУ ДФС у Дніпропетровській області вимогам ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» та п.7 Порядку № 707, що полягає у не призначенні та не перерахуванні позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків.

Посилання відповідача-1 та відповідача-2 на той факт, що розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України, є безпідставним, оскільки питання виплати такої допомоги в повній мірі врегульовано нормами діючого законодавства.

Апеляційний суд також вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано скористався правом виходу за межі позовних вимог згідно ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав позивача, зобов'язавши відповідачів вчинити певні, законодавчо визначені, дії з призначення та виплатити позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності, відповідно до ст.356 ПК України та ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію».

Суд першої інстанції під час розгляду справи в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року у справі №804/3935/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко