Справа № 336/1609/17(2-а/336/171/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 рокусправа № 336/1609/17(2-а/336/171/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2017 року по справі № 336/1609/17-а за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014,2015 та 2016 роки та зобов'язання призначити пенсію й провести відповідні виплати з 15.03.2017 року (а.с. 2-6).

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язано відповідача призначити та провести перерахунок пенсії за віком позивачу з 15.03.2017 року у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням при розрахунку заробітної плати (доходу) при обчисленні пенсії, показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням вже сплачених сум (а.с. 34-38).

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 40-41).

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що законні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відсутні, оскільки йому вже була призначена пенсія згідно норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також зазначає, що заява про призначення пенсії подана не за встановленою формою, а тому була зареєстрована як звернення. Крім того, зазначає, що посилання на рішення Верховного Суду України по справі № 21-612а14 є недоречним, оскільки стосується інших правовідносин (а.с. 41).

Крім того, в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про заміну відповідача по справі його правонаступником зв. стр. а.с. 41). Так, Постановою КМУ № 988 від 21.12.2016 року «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя реорганізовано у Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне замінити відповідача по справі на Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 50-51). За приписами ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.06.2003 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, та отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 9).

15 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - № 1058-ІV) (а.с. 7). Проте, листом № 161/С-1 від 15.03.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком з причин недоцільності переходу з одного виду пенсії на інший, оскільки розмір пенсії за віком буде меншим ніж розмір пенсії за вислугою років (а.с. 8). Як вбачається з даного листа, обґрунтовуючи недоцільність призначення пенсії за віком, відповідач застосував при її розрахунку показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з вимогою визнати такі дії протиправними та зобов'язати здійснити призначення пенсії.

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивач набув право на призначення пенсії за віком, яка раніше йому не призначалась, а оскільки за призначенням даного виду пенсії позивач звернувся у 2017 році, то й при розрахунку пенсії за віком повинна бути застосована середня заробітна плата за 2014, 2015 та 2016 роки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 15 березня 2017 року.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеними в постанові від 29.11.2016 року по справі № 133/476/15-а.

Отже в даному випадку для розрахунку позивачу пенсії за віком повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що подана позивачем заява про призначення пенсії не відповідає формі, затвердженій Пенсійним фондом України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, подана заява містить чітку та безумовно визначену вимогу саме про призначення пенсії за віком. До того ж, розглядаючи подану заяву Пенсійний фонд не посилався на невідповідність такої заяви встановленій формі. Крім го, слід зазначити, що в даному випадку право позивача на призначення пенсії не може бути поставлено в залежність від форми поданої заяви, зміст якої є чітким, однозначним і зрозумілим.

Також безпідставними є доводи апелянта про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин висновку Верховного Суду України викладеному у рішенні справі № 21-612а14, оскільки в даному випадку судом враховано позицію, викладену у справі № 133/476/15-а.

Колегія суддів також, вважає вірною позицію суду першої інстанції стосовно залишення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. без розгляду, оскільки вона не підтверджується належними та допустимими доводами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2017 року по справі № 336/1609/17-а (2-а/336/171/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст рішення складено - 16 червня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов