Справа № 826/4055/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4055/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собківа Я.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 10993-23 від 22.10.2015р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 10993-23 від 22.10.2015р., прийняту ДПІ у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2015р. відповідачем прийнято податкову вимогу № 10993-23, якою повідомлено, що станом на 21.10.2015р. сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями з транспортного податку фізичних осіб становить 25 000 грн.

Сума податкового боргу позивача виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.10.2015р. № 10993-23 про нарахування позивачу транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними податковою вимогою, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України введено новий податок з громадян України - транспортний податок.

Відповідно до положень п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, який визначений відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття податкового повідомлення рішення).

Пунктом 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

В силу п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, органи внутрішніх справ зобов'язані до 01 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Відповідно до п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Сума визначеного транспортного податку, відповідно до п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, обчислення суми транспортного податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом, а тому саме податкове повідомлення-рішення є письмовим повідомленням (рішенням) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, в той час, як день вручення (надіслання) фізичним особами відповідного податкового повідомлення-рішення - є днем, з якого платник податків несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання з транспортного податку у порядку, передбаченому податковим законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від 08.06.2015р. № 0230-17, яким позивачу нараховано суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000,00 грн., направлено ОСОБА_5 засобами поштового зв'язку, однак повернуто на адресу контролюючого органу без вручення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.76).

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо сплати позивачем податкового зобов'язання з визначеного податку, як і не надано доказів оскарження ним податкового повідомлення-рішення від 08.06.2015р. № 0230-17 в адміністративному чи судовому порядку.

Однак, колегія суддів враховує те, що податкове повідомлення-рішення від 08.06.2015р. № 0230-17 до суду першої інстанції відповідачем не надавалось, а було надано лише як додаток до апеляційної скарги. В письмових запереченнях на адміністративний позов зазначено, що сума заборгованості виникла на підставі прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 22.10.2015р. № 10993-23, яке в матеріалах справи відсутнє.

Згідно ч. 4 ст. 187 КАС України, якщо в апеляційній скарзі наводяться нові докази, які не були надані суду першої інстанції, то у ній зазначається причина, з якої ці докази не були надані.

В порушення зазначеної норми, відповідачем в тексті апеляційної скарги не зазначено причин, з яких додані до апеляційної скарги копії податкового повідомлення-рішення з доказами його надсилання на адресу позивача, не були надані до суду першої інстанції. При цьому, як вбачається з ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 21 березня 2016 року, судом було запропоновано відповідачу подати письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача; витребувати від відповідача: належним чином завірені копії оскаржуваних рішень податкового органу та всі матеріали на підставі яких їх було прийнято, та які мають значення для вирішення спору.

Проте, копії податкового повідомлення-рішення від 08.06.2015р. № 0230-17 з доказами його надсилання на адресу позивача, податковим органом до суду першої інстанції надано не було.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на неможливість встановити з копії конверту, наданого відповідачем до апеляційної скарги, адресата, якому надсилався лист, а також, відсутність на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відбитку календарного штемпеля відділення поштового зв'язку.

Таким чином, сума податкового боргу в розмірі 25 000,00 грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.10.2015р. № 10993-23 не може вважатися узгодженою станом на 21.10.2015р., як це зазначено в податковій вимозі від 22.10.2015р. № 10993-23, а відтак, така податкова вимога правомірно судом першої інстанції визнана протиправною та скасована.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Грибан І.О. Собків Я.М.

Повний текст ухвали виготовлено 22.06.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Собків Я.М.

Грибан І.О.