Справа № 2-а-624/11/1522
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2012-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2012 р.Справа № 2-а-624/11/1522

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Бойка А.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2011 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому ставить вимоги до Одеського обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною: бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, у розмірі встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період з 24.01.2003 року по 31.12.2005 року; відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні перерахунку і виплаті недорахованих сум такого підвищення, за вказаний період, у розмірі 34098,98 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що позивач є інвалідом війни 2-ї групи, а тому відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та ст.ст. 15, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`має право на підвищення пенсії, на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Одеським обласним військовим комісаріатом позивачу, як інваліду війни 2-ї групи, проведено виплату такого підвищення пенсії, в розмірі 58,17 грн. на місяць з 24.01.2003р. по 30.09.2003р., та з 01.10.2003р. по 31.12.2005р., в розмірі 69,69 грн. на місяць. При проведенні розрахунку підвищення пенсії військовим комісаріатом застосовані постанови Кабінету Міністрів України №342 від 19.03.1996 року і №831 від 26.07.1996 року, якими визначалося проведення виплат підвищення пенсій ветеранам війни виходячи з розрахунку 16,62 грн, а з 01.10.2003р. - постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №1350 від 27.09.2003 року, якими проведення підвищення пенсій ветеранам війни визначалося виходячи з розрахунку 19,91 грн.

На звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке з 1 січня 2007 року відповідно до Закону є органом, що призначає та перераховує позивачу пенсію, останнім відмовлено в проведенні перерахунку підвищення до пенсії як інваліду війни у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та виплаті недорахованих сум такого підвищення, з посиланням на те, що зазначену виплату позивачу здійснено у розмірах та відповідно до вищевказаних постанов Кабінету Міністрів України.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2011 року позов задоволено. Допущено негайне виконання постанови суду в частині виплати заборгованості, у розмірі 34098,98 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням ГУПФУ в Одеській області подано апеляційну скаргу, з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню із залишення позовної заяви без розгляду, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом війни 2-ї групи, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та ст.ст. 15, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`пенсії інвалідам війни 2-ї групи підвищуються на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Одеським обласним військовим комісаріатом позивачу, як інваліду війни 2-ї групи, проведено виплату такого підвищення пенсії, в розмірі 58,17 грн. на місяць з 24.01.2003р. по 30.09.2003р., та з 01.10.2003р. по 31.12.2005р., в розмірі 69,69 грн. на місяць. При проведенні розрахунку підвищення пенсії військовим комісаріатом застосовані постанови Кабінету Міністрів України №342 від 19.03.1996 року і №831 від 26.07.1996 року, якими визначалося проведення виплат підвищення пенсій ветеранам війни виходячи з розрахунку 16,62 грн, а з 01.10.2003р. - постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та №1350 від 27.09.2003 року, якими проведення підвищення пенсій ветеранам війни визначалося виходячи з розрахунку 19,91 грн.

На звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке з 1 січня 2007 року відповідно до Закону є органом, що призначає та перераховує позивачу пенсію, останнім відмовлено в проведенні перерахунку підвищення до пенсії як інваліду війни у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та виплаті недорахованих сум такого підвищення, з посиланням на те, що зазначену виплату позивачу здійснено у розмірах та відповідно до вищевказаних постанов Кабінету Міністрів України.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та ст.ст. 15, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб`пенсії інвалідам війни 2-ї групи підвищуються на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`визначено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком як основна державна гарантія, встановлюється законами.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, з яким погоджується судова колегія, що позивач має право на підвищення пенсії, у розмірі встановленому ч.3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту`та ст.ст. 15, 25 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а обмеження розміру вищевказаної пенсії постановами Кабміну є незаконним.

Разом з тим судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, про те що позовні вимоги щодо проведення перерахунку за 2003-2005 роки підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що 19.11.2010 року ГУПФУ в Одеській області відмовлено у здійсненні перерахунку і виплаті пенсії позивачу, який звернувся 22.12.2010 року до суду із вимогами про проведення перерахунку за 2003-2005 роки, тобто з пропуском строку встановленим ст. 99 КАСУ.

Таким чином, розгляду у адміністративному суді підлягають позовні вимоги за період з дати відмови органом Пенсійного фонду України у здійсненні перерахунку до дати звернення позивача до суду із позовом , тобто з 19.11.2010 року по 22.12.2010 року, проте позивачем не ставляться питання щодо проведення перерахунку пенсії за вказаний період.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправомірно задоволені позовні вимоги, за період з 24.01.2003 р. по 31.12.2005 р., оскільки позивачем строк звернення до адміністративного суду за захистом прав у вказаний період пропущено і у встановленому порядку не поновлено.

Такої правової позиції додержується й Вищий адміністративний суд України у своєму рішенні №К/9991/57062/11 від 23 лютого 2012 року.

Крім того, судова колегія звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції допущено до негайного виконання постанову суду в частині виплати суми боргу, у розмірі 34098,98 грн., мотивуючи це тим, що позивач є людиною похилого віку, а пенсія становить основне джерело його існування. Колегія суддів вважає дані посилання суду першої інстанції безпідставними, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 256 КАСУ встановлено право суду, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присуджені виплати пенсій або інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що посилання суду першої інстанції на похилий вік позивача, стан його здоров`я та важке матеріальне положення, як на підставу для негайного виконання рішення суду, яке не набрало законної сили є безпідставними та не підтверджено належними доказами. Негайне стягнення такої значної суми боргу може завдати значних збитків бюджету Пенсійного Фонду України, що в свою чергу призведе до порушення належного пенсійного забезпечення інших осіб.

Крім того, апелянтом подано заяву про зупинення виконання оскаржуваної постанови суду першої інстанції. Колегія суддів вважає, що дана заява не підлягає задоволенню, так як апеляційну скаргу фактично розглянуто по суті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАСУ, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 липня 2011 року скасувати та прийняти у справі ухвалу, якою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без розгляду .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які приймають участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

В.Л. Романішин