Справа № 821/541/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/541/17

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Турецької І.О.
судді -Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ФОП ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (надалі - відповідач, ДФС) в якому просила:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у сумі 1,00 грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 року №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення ст.15 та ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у сумі 23800,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідачем порушено процедуру проведення фактичної перевірки, так як ревізори прибули на перевірку без належним чином оформлених документів. Також позивач зазначила, що Наказ не містив такого обов'язкового реквізиту як адреса об'єкта перевірки. Вказані в акті фактичної перевірки порушення не відповідають дійсності, так як позивачем придбано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Таким чином на думку позивача організація та проведення фактичної перевірки є незаконними.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу ДФС від 01.08.2016 року №345, направлень на проведення перевірки від 03.08.2016 року №1060 та №1062, відповідно до ст.ст.19-1, 20, 80 ПК України посадовими особами ДФС проведено фактичну перевірку торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, територія пляжу, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_4

За результатами фактичної перевірки складено акт від 05.08.2016 року №288/21/22/РРО/НОМЕР_1 (надалі - акт перевірки), в якому зафіксовано порушення ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (проведення розрахункової операції без застосування РРО на загальну суму 47,00 грн.), ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (реалізація алкогольних напоїв без придбання ліцензії, а саме: реалізовано пляшку Shake Cooktails 0,33 л. 4,5% алкоголю за ціною 30,00 грн. та бокал пива "Бочкове" 0,5 л. за ціною 17,00 грн.), ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (реалізація алкогольних напоїв на розлив закладом (торгівельний павільйон), що не має статусу ресторанного господарства (громадського харчування), а саме: пиво "Бочкове" 0,5 л. (алкогольне) на розлив для споживання на місці з пивної установки).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.08.2016 року № та №.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні фактичної перевірки посадовими особами ДФС було повністю дотримано процедуру встановлену діючим законодавством, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими та правомірними, оскільки посадовими особами ДФС порушення законодавства не вбачається.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пп.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст.80 ПК України).

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надсилання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Приписами п.81.2 ст.81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Як було встановлено з матеріалів справи, на виконання вимог ПК України начальником ДФС прийнято наказ від 01.08.2016 року №345 «Про проведення фактичних перевірок». Відповідно до переліку суб'єктів, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.80 ПК України, визначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 з 03.08.2016 року тривалістю 10 діб.

Згідно з вказаним наказом були виписані направлення на фактичну перевірку від 03.08.2016 року №1060 та №1062, які отримано особисто ФОП ОСОБА_4 05.08.2016 року, про що свідчить її підпис.

Також перед проведенням фактичної перевірки посадовими особами ДФС було здійснено контрольну розрахункову операцію, а саме: о 12.10 придбано пиво "Бочкове" 0,5 л. (алкогольне) за ціною 17,00 грн. в пластиковий бокал для споживання на місці з пивної установки, Shake Cooktails 0,33 л. 4,5% алкоголю за ціною 30,00 грн., при цьому РРО не застосовано, розрахунковий документ не роздруковано, РРО відсутній на торговому об'єкті.

Акт проведення контрольної розрахункової операції від 05.08.2016 року №219 підписано позивачем без зауважень.

Перевірка була проведена в присутності ФОП ОСОБА_4, якою підписано акт фактичної перевірки та у п.4.1 "заперечення до акта перевірки" позивачем зазначено - "мені не було надано паспорту прив'язки, оскільки немає генплану пляжу с.Щасливцеве, тому ліцензія отримана на іншу адресу (проживання)".

З наведених норм права та обставин справи вбачається, що доводи позивача про порушення процедури проведення фактичної перевірки є помилковими, оскільки посадовими особами ДФС повністю дотримано процедуру проведення фактичної перевірки.

Крім цього, під час розгляду справи судом першої інстанції, в судовому засіданні позивач підтвердила, що перед початком перевірки вона реалізувала посадовим особам ДФС бокал пива у пластиковий стакан та Shake Cooktails, розрахунковий документ не надавала. Перевіряючими їй було надано наказ на перевірку, направлення на проведення перевірки та пред'явлено службові посвідчення, перевірку проведено в її присутності.

Таким чином, сама ФОП ОСОБА_4 підтвердила правомірність дій посадових осіб ДФС стосовно проведення фактичної перевірки.

Доводи позивача про невідповідність наказу вимогам податкового законодавства внаслідок не зазначення у ньому адреси об'єкта перевірки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки п.81.1 ст.81 ПК України передбачає обов'язкове зазначення у наказі найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) і лише у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, у переліку суб'єктів та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню фактичних перевірок, який затверджено наказом ДФС №345, контролюючим органом вказано суб'єкта - ФОП ОСОБА_4, що повністю відповідає вимогами п.81.1 ст.81 ПК України.

Положеннями ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Як вже зазначалося вище, ФОП ОСОБА_4 05.08.2016 року о 12:10 год. у торгівельному павільйоні реалізувала посадовим особам ДФС пиво "Бочкове" 0,5 л. алкогольне за ціною 17,00 грн. та Shake Cooktails 0,33 л. 4,5% алкоголю за 30,00 грн., всього на суму 47,00 грн., без проведення операції через РРО (розрахунковий документ не роздруковано).

Також даний факт було підтверджено самою ФОП ОСОБА_4 у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.

Згідно абз.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи вчинене вперше - 1 гривня.

Отже, оскільки позивачем здійснено розрахункову операцію без проведення її через РРО, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № та застосовано до ФОП ОСОБА_4 штрафну санкцію у розмірі 1,00 грн..

За приписами ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (надалі - Закон №481/95-ВР) ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до ч.13 ст.15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання. У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб'єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Згідно п.3.2 Рекомендацій щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затверджених наказом ДФС України 24.10.2014 р. № 213 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), розгляд заяви про видачу ліцензії здійснює структурний підрозділ головного управління у такому порядку: перевіряє відповідність поданих документів законодавству України; приймає рішення про видачу ліцензії (дубліката) або готує вмотивоване рішення про відмову у видачі ліцензії; здійснює перевірку фактичного надходження коштів за видачу ліцензії (дубліката) до бюджету; проводить видачу ліцензії або дубліката ліцензії; вносить відповідні дані до ліцензійного реєстру та направляє відомості до Єдиного ліцензійного реєстру.

Приписами п.п.3.4-3.7 Рекомендацій передбачено, що ліцензія або рішення про відмову у її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів від дня одержання документів. За видачу ліцензії справляється плата у розмірі, встановленому законодавством. При прийнятті платіжного доручення уповноважена особа перевіряє наявність відбитка штампа банку, інформацію про призначення платежу та правильність номера рахунку. Підготовлена до видачі ліцензія (а також відмітки про поточні щоквартальні внески) підписується уповноваженою особою Головного управління і засвідчується печаткою. У додатку до ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями суб'єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_4 було отримано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) з терміном дії з 25.06.2016 року по 25.06.2017 року, в якій зазначено місце здійснення діяльності - АДРЕСА_1, торгівельний павільйон.

Таким чином, на час проведення фактичної перевірки позивач мала ліцензію на роздрібну торгівлю пивом, але під час фактичної перевірки встановлено факт реалізації слабоалкогольного напою Shake Cooktails 0,33 л. 4,5% алкоголю, на роздрібну торгівлю якого ФОП ОСОБА_4 ліцензію не отримувала.

Такий факт позивачем в позові та в судовому засіданні в суді першої інстанції не заперечувався.

Відповідно до абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, оскільки позивач здійснювала реалізацію алкогольних напоїв, а саме Shake Cooktails 0,33 л. 4,5% без наявності відповідної ліцензії, нею було порушено ст.15 Закону №481/95-ВР, що вірно було встановлено посадовими особами ДФС.

Відповідно до абз.3 пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Згідно п.215.1 ст.215 ПК України до підакцизних товарів належить, зокрема, пиво.

Приписами ч.13 ст.15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ч.19 ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі державної податкової служби, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Приписами п.2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року №854 (надалі - Правила №854), передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Згідно п.22 Правил №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року №219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 року за №680/6968 (надалі - Правила №219).

Згідно п.п.1.3, 1.4 Правил №219 ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Відповідно до п.1.4 Правил №219 суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Згідно п.1.5 Правил №219 заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Пунктом 1.6 Правил №219 визначено, що суб'єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

При цьому Законом №481/95-ВР та іншими нормативними актами не передбачено визначення та порядок отримання статусу підприємства з універсальним асортиментом товарів.

Водночас згідно з п.п.2.1-2.4 розділу другого Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 року №327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.11.2005 року за №1350/11630, роздрібна торгівля - вид економічної діяльності суб'єктів господарювання з продажу (без перероблення) населенню нових та вживаних товарів, призначених переважно для споживання громадянами (приватними особами) або домашніми господарствами, у магазинах, універсальних магазинах, лавках і кіосках, посилкових торгових фірмах, торговими посередниками тощо (коди згідно з Класифікацією видів економічної діяльності (КВЕД) - 50.10.2, 50.30.2, 50.40.2, 50.50.0, 52.1, 52.2, 52.3, 52.4, 52.5, 52.6); ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (об'єктах) ресторанного господарства (коди згідно з КВЕД - 55.3, 55.4, 55.5); об'єкт (заклад) роздрібної торгівлі - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, у якій здійснюється продаж споживчих товарів безпосередньо населенню для особистого споживання; об'єкт (заклад) ресторанного господарства місцева одиниця (структурний підрозділ) суб'єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення та в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці.

Приписами ч.5 ст.15-3 Закону №481/95-ВР визначено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

З наведеного вбачається, що здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно підприємство ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб'єкта господарювання громадського харчування, суб'єкта господарювання з універсальним асортиментом товарів за умови наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД-2010 56.10 56.30.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець 30.06.2015 року та здійснює підприємницьку діяльність за основними видами економічної діяльності (КВЕД): 47.99 - Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 55.20 - Діяльність засобів розміщення на період відпустки та іншого тимчасового проживання.

Серед наведених видів діяльності позивача відсутній такий вид як діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10).

Як вже зазначалося, позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями в торгівельному павільйоні, який розташований на території пляжу в с.Щасливцево Генічеського району Херсонської області. При цьому ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) від 22.06.2016 року видана не на фактичну адресу здійснення господарської діяльності, а на адресу місця проживання позивача (АДРЕСА_1).

Крім цього у судовому засіданні в суді першої інстанції ФОП ОСОБА_4 вказала на те, що жодного дозвільного документу від органів місцевого самоврядування на розміщення торгівельного павільйону на території пляжу у неї не має. Також немає погоджень органу місцевого самоврядування на продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Таким чином, торгівельний павільйон не є спеціалізованим закладом в розумінні Закону №481/95-ВР, Правил №219 та Правил №854, що виключає право позивача здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Отже, оскільки позивач здійснювала продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, а саме продаж пива "Бочкове" 0,5 л. алкогольне з пивної установки у пластиковий стакан, без відповідного права на це, позивачем було порушено ст.15-3 Закону №481/95-ВР, що вірно було встановлено посадовими особами ДФС та правомірно застосовано штрафні санкції у сумі 6800,00 грн..

Враховуючи все наведене, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення ДФС від 16.08.2016 року № та № є законними та правомірними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук І.О. Турецька