Справа № 361/2401/17
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/346/17, cправа № 361/2401/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«12» червня 2017 року м.Бровари Київської області
Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., розглянувши у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області в порядку скороченого провадження відповідно до статті 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
21 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо відмови у проведенні йому перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення), одержаної за роботу в зоні відчуження в с. Розсоха за 14 днів жовтня 1987 року та наданні довідки; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України провести йому перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) з відображенням його в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в с. Розсоха за 14 днів жовтня 1987 року (денна тарифна ставка 10,32 крб.) із включенням до неї одноразової винагороди в розмірі 1400,00 крб., заробітної плати в сумі 217,64 крб., та надати довідку для пред`явлення в Пенсійний фонд.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалід ІІ групи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У 1987-1988 роках проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_2 та безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 04 липня 1987 року по 31 серпня 1988 року в с. Розсоха у званні прапорщика з посадовим окладом 122,00 крб. та окладом по військовому званню 40,00 крб. Наказом МВС України від 30 квітня 1992 року № 027 військова частина НОМЕР_2 перейменована у військову частину НОМЕР_1 .

У жовтні 1987 року у зоні відчуження позивач перебував 14 днів, за які йому виплачено грошове забезпечення в сумі 145,40 крб.

Позивач вважає, що грошове забезпечення (заробітна плата) за роботу в зоні відчуження розраховано невірно.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2017 року відкрито скорочене провадження по справі, в якій відповідачеві було запропоновано надати на адресу суду заперечення проти позову та докази, які у нього є або заяву про визнання позову у десятиденний строк з дня одержання даної ухвали безпосередньо до канцелярії Броварського міськрайонного суду Київської області.

23 травня 2017 року на адресу суду надійшли заперечення від відповідача, в яких останній просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на відсутність підстав для включення у довідку одноразової премії у розмірі - 400 крб. 00 коп. та одноразової винагороди у розмірі 1 000 крб. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо достатності підстав для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб які беруть участь у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), інвалід ІІ групи, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У 1987-1988 роках проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_2 та безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 04 липня 1987 року по 31 серпня 1988 року в с. Розсоха у званні прапорщика з посадовим окладом 122,00 крб. та окладом по військовому званню 40,00 крб.

Наказом МВС України від 30 квітня 1992 року № 027 військова частина НОМЕР_2 перейменована у військову частину НОМЕР_1 .

У жовтні 1987 року у зоні відчуження ОСОБА_1 перебував 14 днів, за які йому було виплачено грошове забезпечення в сумі 145,40 крб.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до роз`яснення Міністерства праці України від 09 червня 1995 року за

№ 224/8.13, перерахунок заробітної плати працівникам, які виконували в зоні відчуження роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розраховується по тій грошовій одиниці, що діяла в 1986 році, тобто в рублях. Нарахована сума заробітної плати не індексується і не виплачується.

Таким чином, роботодавець, в разі якщо заробітна плата (грошове забезпечення) працівнику була визначена та виплачена не вірно повинен видати довідку не про фактично отриману заробітну плату, а зобов`язаний провести перерахунок заробітної плати та видати довідку про фактично зароблену заробітну плату.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок заробітної та надати довідку для пред`явлення в Пенсійний фонд.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 про проведення перерахунку заробітної плати та видачу довідки відповідач надіслав копію довідки від 28 листопада 2016 року № 270 (форма 122), копію довідки від 28 листопада 2016 року № 233 про заробітну плату (грошове забезпечення) за жовтень 1987 року, відмовивши у проведенні перерахунку заробітної плати з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення встановлено ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У разі, якщо особа, яка брала участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вважає що оплату праці за виконання зазначених робіт було здійснено неправильно, з метою відстоювання своїх прав та для можливого позитивного вирішення питання може використовувати норми статей 233, 238 Кодексу законів про працю України, якими передбачено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким терміном. Тобто трудове законодавство не обмежує строки звернення працівника в суд, якщо його трудове право на відповідну оплату праці порушене.

Відповідно до статті 70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Частиною першою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Враховуючи положення вказаних нормативних актів та документи про нарахування заробітної плати (грошового забезпечення), розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за 14 днів жовтня 1987 року його участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС необхідно здійснити наступним чином:

1.Оплата праці за дні роботи в зоні ЧАЕС: Згідно із пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» постановлено «виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню в подвійному розмірі.

Таким чином, денна тарифна ставка за дні роботи (служби) в зоні відчуження складає:

122,00 (посадовий оклад) + 40,00 (оклад по військовому званню) 2,00 (табачні) = 160,00 крб.; 160,00 / 31 к.д. у жовтні 1987 року = 5,16 крб. * 2 = 10,32 крб. денна тарифна ставка

10,32 *14 днів = 144,48 крб.

2. Розрахунок збереженого середньомісячного заробітку за основним місцем роботи складає: За військовослужбовцями, відрядженим для виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зберігали за основним місцем штабної служби грошове утримання. 162,00/31*14 = 73,16.

3. Одноразова винагорода в розмірі 1 400,00 крб. 00 коп. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР №1512-р від 24 червня 1986 року) запроваджувалась одноразова премія за рахунок коштів, що виділялись Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР і розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників підприємств, незалежно від їх відомчого підпорядкування. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 від 17 травня 1986 року голові Урядової комісії надано право виплачувати працівникам одноразову винагороду за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення в розмірі до 1 000 крб. 00 коп.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Так, Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06 березня 2012 року № 544/20/132-12 надало роз`яснення, а саме: «...Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Згідно зі статтею 15 цього ж Закону видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами (військкоматами), які відповідно до частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» несусь матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її».

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов`язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У статті 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наведених положень вбачається, що невидача запитуваної довідки породжує у Позивача невизначеність щодо можливості в подальшому реалізувати право отримання належного йому розмір пенсійного забезпечення. Підставою для відмови у видачі вказаної довідки, з боку Відповідача, не може слугувати відсутністю необхідних первинних документів щодо оплати праці позивача у період його перебування у зоні відчуження. Так як вини в тому позивача не має.

У постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року справа

№ 539/3949/14-а в аспекті неоднакового застосування норм права колегія суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 72, 86, 99, 100, 159 - 163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Броварський міськрайонний суд

п о с т а н о в и в:
Позов - задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення), одержаної за роботу в зоні відчуження в с. Розсоха за 14 днів жовтня 1987 року та наданні довідки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України провести ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) з відображенням його в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в с. Розсоха за 14 днів жовтня 1987 року (денна тарифна ставка 10,32 крб.) із включенням до неї одноразової винагороди в розмірі 1 400 крб. 00 коп., заробітної плати в сумі 217 крб. 64 коп., та надати довідку для пред`явлення в Пенсійний фонд.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, підлягає негайному виконанню.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. При відкладенні складення постанови суду в повному обсязі на строк, який не може бути більшим ніж п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин