Справа № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради Запорізької області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 р. у справі № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Мелітопольської міської ради Запорізької області

третя особа Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2016 Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось з адміністративним позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області , за участю третьої особи: виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі - виконком Мелітопольської міськради, Виконком), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольської міськради від 26 грудня 2012 р. № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08.08.1997 № 242 «Про право власності на будівлі по вул.К.Маркса, 14 в м.Мелітополі».

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо скасування права власності позивача на об'єкт нерухомості, оскільки лише суд, на думку позивача, вповноважений визнавати недійсним свідоцтво про право власності.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 р. у справі № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16) вищевказаний адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 грудня 2012 р. № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул.Михайла Грушевського (Карла Маркса), 14 в м.Мелітополі».

Постанову суду мотивовано тим, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, які є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та норм цивільного законодавства у органів місцевого самоврядування немає повноважень для вирішення питань щодо припинення прав власності. А зазначене рішення фактично впливає на питання власності, Законом передбачено припинення прав власності лише судом, а тому тільки суд уповноважений законодавцем щодо вирішення таких питань, тобто свідоцтво про право власності є правомірним поки його недійсність не буде встановлена судом.

Стосовно посилань відповідача на те, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах гласності, колегіальності, протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», а на засіданнях ради або постійних комісій ради можуть бути присутніми громадяни на визначених для них місцях, суд зазначив, що доказів того, що рішення Мелітопольської міськради від 26.12.2012 № 5 після прийняття надсилалось позивачу, як особі, інтересів якої воно стосується, та було ним отримано, суду не надано, а тому доводи представника позивача, що про існування зазначеного рішення позивачу стало відомо тільки під час розгляду господарським судом справи в судовому засіданні 07.04.2016 будь-якими іншими доказами не спростовані, а відтак позов подано в межах встановленого ст.99 КАС України строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з постановою суду, Мелітопольською міськрадою подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 р. у справі № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16) та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.01.2017 по справі № 320/5974/16-а визнано протиправним та скасовано неіснуюче рішення Мелітопольської міської ради, оскільки суд постановив визнати «протиправним та скасувати рішення Мелітопольської міської ради від 26.12.2012 №5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08 серпня 1997 року № 242 «Про право власності на будівлі по вул.Михайла Грушевського (Карла Маркса), 14 в м.Мелітополі», виклавши таким чином зміст оскаржуваного рішення Мелітопольської міськради, тим самим порушивши норми та принципи адміністративного судочинства.

При цьому скаржник зауважує, що в оскаржуваній постанові судом першої інстанції не зазначено конкретних обставин, на яких ґрунтувалось прийняття судового рішення.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано і той факт, що спірне рішення Міськради № 5 від 26.12.2012 прийнято під час, коли було чинним рішення виконкому Мелітопольської міськради № 57 від 12.04.2012, яким оформлено право власності на нежитлову будівлю 3-1, розташовану по вул.К.Маркса, 14/1 у м.Мелітополі, за територіальною громадою м.Мелітополя, в особі Мелітопольської міськради, тобто спірним рішенням відповідача право власності та інші охоронювані законом права та інтереси позивача не порушувались, у зв'язку з належністю будівель до комунального майна територіальної громади міста.

Скаржник вважає, що посилання позивача щодо його права власності на об'єкт нерухомого майна 3-1 по вул.К.Маркса, 14/1, посилаючись на рішення Виконкому від 08.08.1997 № 242, є необґрунтованим, оскільки вищезазначені та інші доводи позивача досліджувались при розгляді справ № 17/5009/6773/11 та № 908/227/16 та не були враховані господарським судом Запорізької області та Вищим господарським судом України, як належні докази, які б обґрунтовували вимоги позивача щодо визнання права власності за Банком.

При цьому скаржник звертає увагу, що господарськими судами наголошувалось, що зі змісту рішення Виконкому від 08.08.1997 № 242, на яке посилається позивач, хоч і слідує, що власником будівель 13.10 х 27.50, 12.00 х 13.39 та гаражу 10.00 х 03.20 по вул.К.Маркса, 14 вирішено вважати відділення Промінвестбанку України у м.Мелітополі, однак, Декретом Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1992 р. № 8-92 «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» державним підприємствам заборонено передавати безоплатно закріплене за ними майно іншим підприємствам, організаціям та установам, а також громадянам, а також, враховуючи приписи ч. 1 ст. З Закону України "Про власність", господарські суди прийшли до висновку, що відділення Промінвестбанку України у м.Мелітополі не є суб'єктом набуття права власності, оскільки не є юридичною особою.

Крім того, скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно не були враховані доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення з адміністративним позовом, встановленим ст.99 КАС України, обґрунтовані тим, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", а відтак позивач мав змогу дізнатись та отримати оскаржуване рішення Мелітопольської міськради.

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, наполягаючи на тому, що спірним рішенням Мелітопольської міськради від 26.12.2012 № 5 фактично відбулось позбавлення права власності ПАТ «Промінвестбанк» на належне йому приміщення.

Позивач вважає, що не мають значення для розгляду цієї справи посилання скаржника на рішення господарських судів у справах № 17/5009/6773/11 та № 908/227/16, оскільки відмова в визнанні права власності на приміщення з тих обґрунтувань, які були надані господарському суду позивачем, не є автоматично доказом відсутності права власності у позивача, а при наявності права власності на нерухоме майно у особи не потрібно вдруге його встановлювати та доказувати рішенням суду.

Крім того, позивач зазначає, що згідно матеріалів цієї справи 15.09.2016 судом першої інстанції винесено ухвалу про залишення позову без розгляду у зв'язку з подачею позову після закінчення строків, установлених ст.99 КАС України та без подачі заяви про поновлення строку, яка була оскаржена позивачем та 02.11.2016 Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом апеляційна скарга задоволена, ухвала суду першої інстанції від 15.09.2016 скасована, а справа направлена до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області для продовження розгляду, тобто питання щодо подачі позову позивачем з дотриманням строку, встановленого ст.99 КАС України, вже досліджувалось в апеляційної інстанції і по ньому вже прийнято рішення, тому не має правових підстав його перегляду тим же самим судом.

Матеріалами справи підтверджується наступне:

Згідно зі ст.1 та ст.16 Статуту Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, зареєстрованого рішенням НБУ за № 125 від 26.08.92, Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк - скорочена назва Промінвестбанк України, засновується як закрите акціонерне; місцезнаходження банку - м.Київ.

Банк з усіма своїми установами є єдиною системою; установи банку не є юридичними особами і здійснюють свою діяльність від імені банку; Положення про філії Банку за поданням Правління затверджується Загальними зборами акціонерів (а. с.18, 19).

Відповідно до п.1 ст.1 та п.2 ст.2 Положення про регіональне управління та відділення Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, затвердженого Правлінням 18.02.93 № 7:

- Регіональні управління і відділення являються структурними підрозділами Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (п.1 ст.1 вказаного Положення);

- Банк довіряє управлінням та відділенням від імені банку без спеціального на те доручення вступати в незаборонені діючим законодавством цивільно-правові відносини з метою придбання майнових та особистих немайнових прав та обов'язків, у т. ч. у договірні відносини, пов'язані з їх господарською діяльністю і рішенням питань соціального розвитку (п.2 ст.2 вказаного Положення) (а. с.20).

З положень ст.1 Статуту ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» вбачається, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (скорочена назва - ПАТ «Промінвестбанк») є правонаступником прав та зобов'язань Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закритого акціонерного товариства), набутими Баком в період його діяльності як Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (а. с.21).

08.08.97 виконкомом Мелітопольської міськради народних депутатів прийнято рішення № 242 «Про право власності на будівлі по вул.К.Маркса, 14 в м.Мелітополі», у пункті 1 якого зазначено: власником будівель 13.10 х 27.50, 12,00 х 13,39, та гаражу 10.00 х 03,20 по вул.К.Маркса, 14 вважати відділення Промінвестбанку України у м.Мелітополі (а.с.15).

Мелітопольським БТІ на виконання даного рішення Виконкому видано 08.08.97 Мелітопольському відділенню Промінвестбанка України свідоцтво про право власності (а.с.16).

22.12.2011 виконкомом Мелітопольської міськради прийнято рішення № 221/28, яким скасовано вищевказане рішення Виконкому від 08.08.97 № 242 та погашено свідоцтво про право власності від 08.08.97 на частину будівель та гараж по вул.К.Маркса, 14 в м.Мелітополі, через те, що відділенню Промінвестбанку, яке на мало статусу юридичної особи, були передані на баланс зазначені вище будівлі актом прийму-передачі (а. с.24).

26.12.2012 на 32 сесії VІ скликання Мелітопольської міськради прийнято рішення №5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08.08.1997 № 242 «Про право власності на будівлі по вул.К.Маркса, 14 в м.Мелітополі», яким, з посиланням на ст.ст.26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», скасовано вищевказане рішення Виконкому від 08.08.97 № 242, у зв'язку з невідповідністю даного рішення чинному законодавству (а. с.14).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи і не спростовується сторонами, рішенням Виконкому № 60/3 від 14.04.2016 вулицю Карла Маркса в місті Мелітополі перейменовано на вулицю Михайла Грушевського.

Також з матеріалів справи вбачається наявність трьох судових рішень, на які посилаються сторони у справі, а саме:

- постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.07.2012 у справі № 815/10053/2012, якою позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Запоріжжя» до виконкому Мелітопольської міськради задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Виконкому від 22.12.2011 № 221/28 та погашення свідоцтва про право власності» (а.с.22, 23).

У вказаній постанові судом, зокрема, встановлено:

- фактично спірною будівлею Банк користувався та володів з 1997 року; зареєстровано право власності за вищевказаною постановою буде лише зараз, а в такому разі безпідставне користування та володіння будівлею, гаражем та земельною ділянкою, що їх обслуговує може призвести до негативних наслідків для позивача, а саме: наявність порушень податкового законодавства щодо сплати податків та бухгалтерського обліку;

- органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

- ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, які є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

- відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»та норм цивільного законодавства у органів місцевого самоврядування немає повноважень для вирішення питань щодо припинення прав власності.

- суд погодився з доводами представника виконавчого комітету Мелітопольської міськради щодо наявності у органу місцевого самоврядування права для скасування попередньо ухваленого ними рішення, однак застосовуючи цю норму закону, слід враховувати компетенцію для вирішення спірних питань.

- свідоцтво про право власності є правомірним поки його недійсність не буде встановлена судом. Законом передбачено припинення прав власності лише судом, а тому тільки суд уповноважений законодавцем щодо вирішення таких питань.

Вказане судове рішення у справі № 815/10053/2012 набрало законної сили 03.08.2012 (а. с.23 на зв.), а відтак, в силу приписів ст.255 КАС України є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

- рішення господарського суду Запорізької області від 13.03.2012 у справі № 17/5009/6773/11, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Запоріжжя" до Мелітопольської міськради та КП "Мелітопольське МБТІ" про визнання за ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" права власності на нерухоме майно, яке розташоване по вул.К.Маркса, 14 в м.Мелітополь, а саме: літ.З - 1 будівля 13.10 х 27.57; літ.З1-1 прибудова 12.54 х 13.85; літ. И-1 гараж 9,66 х 03.22, та зобов'язання КП "Мелітопольське МБТІ" внести зміни до Державного реєстру прав власності нерухомого майна та зареєструвати право власності на вказані об'єкти нерухомого майна, за юридичною особою - ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк".

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2012 рішення господарського суду Запорізької області від 13.03.2012 у справі № 17/5009/6773/11 скасовано, а вищевказаний позов Банку задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2012 касаційну скаргу КП "Мелітопольське МБТІ" задоволено частково; постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2012 скасовано, а рішення господарського суду Запорізької області від 13.03.2012 у справі № 17/5009/6773/11 залишено в силі.

При цьому ВГСУ у даній постанові зазначено, що, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи документам, доводам сторін, судом першої інстанції установлено:

- відповідно до розпорядження Виконкому № 240-р від 05.05.92, на яке посилався і сам позивач, нежитлове приміщення по вул.К.Маркса, 14 у м.Мелітополь передано з балансу ЖЕК-3 на баланс Мелітопольського відділення Промбудбанку, тобто позивач користувався спірним майном на законних підставах, що виключає можливість застосування ст.344 ЦК України;

- судом відхилено як безпідставні доводи позивача щодо визнання за ним права власності на будівлю, прибудову та гараж відповідно до ст.392 ЦК України, приписами якої передбачено захист існуючого права власності, чого не було доведено банком;

- свідоцтво про право власності, на яке посилався позивач, не може бути таким доказом, яке видано у 1997 р. особі (Мелітопольському відділенню Промінвестбанку України), яке не суб'єктом набуття права власності, у якому не зазначено об'єкт, його площу на який зареєстровано право власності (частина будівлі та гараж по вул.К.Маркса, 14), виходячи з чого, суд першої інстанції дійшов висновку, що за наведених у позові обставин відсутні підстави для ухвалення рішення про визнання права власності, тому відмовив у задоволенні позову в цій частині.

- КП "Мелітопольське МБТІ" здійснює державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі визначеного пакету документів, тому не може бути стороною у справі щодо визнання такого права, оскільки не є особою від якої відповідне право перейшло або може претендувати на таке право, зважаючи на що судом припинено провадження у справі відносно вимог позивача до підприємства.

- рішення господарського суду Запорізької області 12.04.2016 у справі № 908/227/16, яким позов ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до Мелітопольської міськради та виконкому Мелітопольської міськради про визнання права власності та визнання відсутнім права власності й недійсним свідоцтва про право власності задоволено частково:

- визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Мелітопольської міськради від 17.02.2012 територіальній громаді міста Мелітополя в особі Мелітопольської міськради на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Карла Маркса, б.14/1, з дати набрання законної сили постановою Вищого адміністративного суду України по справі №К/800/39018/13, а саме: з 14.10.2014;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2016 рішення господарського суду Запорізької області по справі № 908/227/16 від 12.04.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 касаційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 12.04.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2016 у справі № 908/227/16 - без змін.

Вказана постанова ВГСУ мотивована наступним:

- предметом позову у цій справі є вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Запоріжжя" до Мелітопольської міськради та Виконкому про визнання за позивачем права власності на об'єкти нерухомого майна, які розташовані по вул.Карла Маркса, 14, в м.Мелітополі - приміщення А-1 загальною площею 590,06 м2, приміщення гаражу Б-1 загальною площею 27,93 м2, на підставі положень ст.ст.181, 321, 328, 331, 332, 876 ЦК України.

- відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання за позивачем права власності на спірні будівлі, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підстави набуття права власності визначені у ст.328 ЦК України, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Такими первісними підставами набуття права власності є, зокрема, створення нового майна (ст.331 ЦК України) або переробка речі (ст.332 ЦК України);

- на час введення позивачем в експлуатацію прибудови касового вузла до переданого йому на баланс спірного приміщення та гаража (березень, вересень 1994 року) чинне законодавство не передбачало такої підстави набуття права власності як переробка речі (використання однієї речі, в результаті чого створюється нова річ), а тому підстави для визнання за позивачем права власності на спірну будівлю на підставі ст.ст.331, 332 ЦК України відсутні;

- також недоречним є посилання на виникнення права власності у позивача на підставі ст.876 ЦК України, яка регулює право власності на об'єкт будівництва у відносинах будівельного підряду, оскільки між сторонами відсутні такі зобов'язальні правовідносини, а тому господарськими судами правомірно відмовлено позивачу у визнанні права власності на спірну будівлю з підстав, визначених ним у позовній заяві і доводи касаційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

- щодо позовних вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про визнання недійсним свідоцтва про право власності територіальної громади міста Мелітополя в особі Мелітопольської міськради на нежитлову будівлю, розташовану по вулиці Карла Маркса, 14/1, у м.Мелітополі, від 17.04.2012 з дати набрання законної сили постановою Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/39018/13, тобто з 14.10.2014, то судом задоволені ці вимоги у зв'язку з тим, що вказаною постановою скасовано рішення виконавчого комітету Мелітопольської ради від 12.04.2012 № 57 "Про оформлення права власності на нежитлову будівлю, розташовану по вул.К.Маркса, 14/1 у м.Мелітополі", на підставі і на виконання якого це свідоцтво видано.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на приписи ч.1 ст.72 КАС України та на те, що вищевказані судові рішення в адміністративній справі № 815/10053/2012 та у господарських справах № 17/5009/6773/11, № 908/227/16 набрали законної сили в силу приписів ст.254 КАС України, ст.ст.105, 111-11 ГПК України, обставини, встановлені цими судовими рішеннями, не доказуються при розгляді даної адміністративної справи в тій частині, яка стосуються спірних правовідносин по цій справі.

Так, за приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Мелітопольської міськради не підлягає задоволенню з таких підстав:

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", вважаючи вищезазначене рішення Мелітопольської міськради від 26.12.2012 № 5 «Про скасування рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08.08.1997 № 242 «Про право власності на будівлі по вул.К.Маркса, 14 в м.Мелітополі», неправомірним, звернулось до адміністративного суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого ст.9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.97 № 280/97-ВР (в редакції на момент винесення спірного рішення, далі - Закон №280) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ст.1 Закону № 280, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Також у ч.ч.1, 2 ст.11 Закону № 280 встановлено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Отже, наведені правові норми свідчать, що міська рада - є органом місцевого самоврядування, а виконком міської ради являється виконавчим органом такої ради.

Згідно п.15 ч.1 ст.26 Закону № 280 виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

При цьому за приписами ч.1 ст.59 Закону № 280 рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Суд першої дійшов висновку, що відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та норм цивільного законодавства у органів місцевого самоврядування немає повноважень для вирішення питань щодо припинення прав власності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що роблячи такий висновок, суд першої інстанції не взяв до уваги наступне:

Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому у пункті 3 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" зазначається, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За приписами статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що спір у даній справі не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), наведеного у п.1 ч.1 ст.3 КАС України, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Правовідносини, що виникли між сторонами, за своїм змістом носять господарсько-правовий характер, оскільки виникають із правовідносин, які пов'язані з набуттям права власності на будівлі по вул.К.Маркса, 14 (нині вул.В.Стуса) в м.Мелітополі. І спір про захист права власності на вказані будівлі, а також правовідносини, що є похідними від такого спору, являються приватно-правовими, а не публічними.

Таким чином, даний позов не є адміністративним, оскільки вимоги позивачів не стосуються захисту його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, а позовні вимоги виникли зі спору про право власності, що свідчить про наявність у позивачів права звернення з цими вимогами до компетентного суду - господарського суду в порядку господарського судочинства.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Мелітопольської міськради в частині скасування постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 р. у справі №320/5974/16-а(2-а/320/276/16), і про наявність підстав для закриття провадження у даній справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.157, ст.196, ст.199, ст.202, ст.206 КАС України, суд , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 р. у справі №320/5974/16-а(2-а/320/276/16) задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 р. у справі № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16) скасувати.

Закрити провадження у справі № 320/5974/16-а(2-а/320/276/16).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко