Справа № 414/526/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальов В.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року справа № 414/526/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі № 414/526/17 за позовом ОСОБА_3 до Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що головою комісії з реорганізації, виконуючим обов'язки директора виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності /далі - Фонд/ ОСОБА_4 02 березня 2017 року було винесено постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. У мотивування постанови вказано, що вона як головний бухгалтер ДП «Кремінське лісомисливське господарство» допустила порушення порядку використання коштів Фонду на суму 5 660 грн. 99 коп. відповідно до акту перевірки №07-12-4 від 23 лютого 2017 року.

З цією постановою вона не згодна, оскільки вважає, що вказані в Акті перевірки висновки не відповідають вимогам закону, оскільки на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) спливли строки накладення адміністративного стягнення. Тому просила визнати вказану постанову протиправною та її скасувати.

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі № 414/526/17 позов задоволено.

Визнано протиправною постанову голови комісії з реорганізації, виконуючого обов'язки директора виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 № 5/08-08-237 від 02 березня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та її скасувано.

Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова мотивована тим, що Фонд не довів правомірність зробленого в Акті перевірки по коштам Фонду №07-12-4 висновку щодо отримання травми застрахованою особою ОСОБА_5 на виробництві, на підставі якого було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову, оскільки вказані документи представником відповідача не надані та судом не досліджені, відомості про створення комісії для організації проведення розслідування нещасного випадку та складання акту проведення розслідування нещасного випадку відповідної форми відсутні.

Крім того, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки на час винесення Фондом оскаржуваної постанови строки накладення адміністративного стягнення спливли. Посилання представника відповідача на ч.2 ст. 38 цього Кодексу щодо триваючого правопорушення суд вважав безпідставними, оскільки вказана норма застосовується до справ про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивача було належним чином повідомлено про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, відповідачем належним чином кваліфіковано дії позивача та з'ясовано обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність згідно ст. 34 КУпАП. Крім того, апелянт вказує, що обов'язок створення комісії для організації проведення розслідування нещасного випадку на виробництві покладається на роботодавця постраждалої особи, а не на Фонд. Державним підприємством «Кремінське лісомисливське господарство», на якому працює постраждалий - ОСОБА_5 не було створено відповідної комісії.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою №5/08-08-237/СД про накладення адміністративного стягнення від 2 березня 2017 року (а.с. 4-5), винесеною головою комісії з реорганізації, в.о. директора виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4, на ОСОБА_3 головного бухгалтера Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство», за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 165-5, ст. 188-23 (без зазначення частини) КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Підставою накладення адміністративного стягнення зазначено протокол про адміністративне правопорушення №4 від 23 лютого 2017 року та акт перевірки від 23.02.2017 №07-12-4.

Мотивуючи постанову, відповідач зазначив, що ОСОБА_3 як головний бухгалтер ДП «Кремінське лісомисливське господарство» допустила порушення порядку використання коштів Фонду на суму 5 660 грн. 99 коп. відповідно до акту перевірки № 07-12-4 від 23 лютого 2017 року, а саме: по листкам непрацездатності АГТ №288616 за період непрацездатності з 09.06.2016 по 27.06.2016 (первинний листок), АГТ 288227 за період непрацездатності з 28.06.2016 по 26.07.2016 (продовження листка), АГТ №288741 за період непрацездатності з 27.07.2016 по 22.08.2016 (продовження листка) виданими ОСОБА_5 - призначено та сплачено матеріальне забезпечення застрахованій особі внаслідок травми, що не є травмою невиробничого характеру. Такі дії є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України, визначає «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270 (далі - Порядок №270).

Під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов'язані з виконанням трудових обов'язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров'я або смерті потерпілих.

Колегія суддів звертає увагу на пп. 11 п. 3 Порядку №270, що розслідування згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час виконання робіт у домашньому господарстві, використання побутової техніки.

Пунктом 4 Порядку №270 передбачено, що факт ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку встановлює і засвідчує лікувально-профілактичний заклад. Документом, який підтверджує ушкодження здоров'я особи, є листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі, визначені Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я від 13 листопада 2001 року №455 (далі - Інструкція №455) згідно з пунктом 1.1 якої тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Пунктом 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Порядок заповнення лицьової частини листка непрацездатності визначений пунктом 3 цієї Інструкції, зокрема, підкреслюється слово «первинний» або «продовження» із зазначенням номера та серії попереднього ЛН у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров'я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров'я «Для листків непрацездатності»; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім'я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).

За результатами проведеної перевірки у підприємства щодо факту порушення заповнення листків непрацездатності посадовими особами Фонду не виявлено.

Графа «причина непрацез датності» встановлює, за рахунок яких джерел буде оплачено цей листок непрацездатності. Відповідно до листків непрацездатності (а.с. 38-40), виданими ОСОБА_5, лікарем підкреслено причину непрацездатності, а саме «невиробничі травми-5». Таким чином, допомогу по тимчасовій непрацездатності починаючи з шостого дня буде оплачувати Фонд соціального страхування (ч.2 ст. 22 Закону № 1105-XIV).

Крім того, розглянувши документи Фонду стосовно відповіді на запит від 21.02.2017 №07-08-191/СД до Комунальної установи «Кремінське районне територіально - медичне об'єднання», колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до відділення екстреної медичної допомоги об 11:40 год. 9 червня 2016 року з приводу отримання травми 09.06.2016 у побуті о 10:40 при роботі на циркулярці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 Закону № 1105-XIV встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Так, відповідно до ч.2 ст. 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Крім того, до матеріалів планової перевірки посадовою особою Фонду було долучено пояснення від ОСОБА_5, відповідно до яких останній отримав травму, знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи циркулярну пилу.

Відповідно до Акту №4 від 30.06.2016 про нещасний випадок невиробничого характеру, складеного відносно ОСОБА_5, нещасний випадок стався за місцем проживання (п. 7).

Доводи відповідача про те, що із ОСОБА_5 стався нещасний випадок на виробництві, не підтверджені належними та допустими доказами, а його твердження про це, виходячи з часу настання самого випадку ще не свідчить про його характер як пов'язаний з виробництвом. Більш того, такі доводи спростовані сукупністю наведених вище доказів. Відтак, висновки Фонду про нещасний випадок із ОСОБА_5 виробничого, а не невиробничого характеру є нічим іншим, як припущенням.

Таким чином, колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 отримав травму, по-перше, - за місцем постійного проживання, а не на території Державного Підприємства «Кремінське ЛМГ», а по-друге, - під час виконання робіт у домашньому господарстві з використанням побутової техніки.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 165-5 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення посадовими особами підприємств, установ і організацій порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адміністративного стягнення відповідач у відповідності до ч.2 ст. 33 КУпАП повинен був врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що висновки відповідача щодо отримання травми ОСОБА_5 виробничого характеру є хибними і не ґрунтуються на обставинах справи та вимогах закону.

Як вбачається з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні відповідачем постанови №5/08-08-237/СД від 02.03.2017 про накладення адміністративного стягнення, взагалі не зазначені докази порушення позивачем порядку використання коштів Фонду на суму 5 660 грн. 99 коп., в постанові відсутня інформація, чому даний нещасний випадок слід вважати таким, що стався під час виконання трудових обов'язків на виробництві.

Крім того, частиною першою статті 188-23 КУпАП передбачена наступна адміністративна відповідальність:

Вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок, пов'язаних з нарахуванням, обчисленням та сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України у проведенні перевірок, пов'язаних з порушеннями законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, поданням відомостей, що використовуються в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України у проведенні перевірок щодо використання страхових коштів у випадках, передбачених законом, -

тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові відповідача не зазначено жодних дій позивача по вчиненню нею об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 188-23 КУпАП.

У зв'язку з вищевикладеним, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправною постанову голови комісії з реорганізації, виконуючого обов'язки директора виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_4 № 5/08-08-237 від 02 березня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та її скасувати.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким правильно встановлені фактичні обставини справи та надана їм вірна юридична оцінка.

В той же час, в абзаці третьому резолютивної частини оскаржуваної постанови місцевий суд закрив провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, оскільки в даному випадку в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона виконала усі вимоги діючого законодавства та надала суду всі докази, що свідчать про відсутність її вини у вчиненні правопорушення, що відповідно ст. 247 КУпАП виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а почате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість. Обов'язок по доведенню вини лежить на уповноважених на те посадових особах державних органів, якими пред'явлене відповідне обвинувачення.

При цьому апеляційний суд не погоджується із висновками місцевого суду, що на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції вказано, що відповідач в своїх запереченнях посилається на ч.2 ст. 38 КУпАП, як мотивування триваючого характеру правопорушення вчиненого позивачем. Однак, дане мотивування, на думку суду першої інстанції, є необґрунтованим, оскільки вказана норма застосовується до справ про адміністративне правопорушення, які підвідомчі суду (судді).

Дане твердження суду першої інстанції є невірним, оскільки відповідач в своїх запереченнях не посилався на норму ч.2 ст. 38 КУпАП, а обґрунтовував своє рішення ч.1 ст. 38 КУпАП (а.с.35).

Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Колегія суддів зазначає, що в ч.1 ст. 38 КУпАП визначено строк в 2 місяці, за спливом якого на особу не може бути накладено стягнення. При цьому в цій нормі зроблено виключення щодо справ, підвідомчих суду (судді), для яких частиною другою цієї ж статті встановлено інший, ніж 2 місяці строк. Таким чином, для нинішньої справи цей строк становить 2 місяці.

При цьому, чинне законодавство України, у тому числі КУпАП не містить нормативного визначення поняття триваюче правопорушення.

Разом з тим, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним, чином (витяг з листа Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11).

Згідно листа - роз'яснення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 12.03.2014 №01-16-548 триваючими визначаються правопорушення, які почавшись з певної протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку.

Триваючі правопорушення припиняються або виконанням установлених обов'язків або притягнення винної особи до відповідальності, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладено в строк не пізніше ніж через два місяці з дня його виявлення (з дати складання та підписання акту перевірки).

У зв'язку з цим, триваючими слід вважати порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, несвоєчасне або неповне їх повернення, оскільки такі порушення можуть здійснюватись безперервно шляхом невиконання обов'язку, зокрема щодо неповернення (невідшкодування) Фонду сум неправомірних витрат або належних до сплати страхових коштів.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне змінити по суті правильне судове рішення Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі № 414/526/17 шляхом зміни підстав закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанову виготовлено 20 червня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити частково.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі № 414/526/17 за позовом ОСОБА_3 до Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - змінити.

В третьому абзаці резолютивної частини постанови Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі № 414/526/17 слова «у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення» замінити словами «у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення».

В іншій частині постанову Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі № 414/526/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов