Справа № 242/548/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року справа №242/548/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М.. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року у справі № 242/548/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії, зобов'язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

29 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про:

- визнання протиправним та скасування рішення управління від 16 серпня 2016 року № 1728 про відмову позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ;

- зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ з моменту її звернення за призначенням, - з 08 серпня 2016 року (а.с. 1-5).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 травня 2017 року замінено відповідача по справі Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на належного Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 47).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року позовні вимоги задоволені. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу та скасовано рішення управління №1728 від 16 серпня 2016 про відмову в перерахунку пенсії. Зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 08 серпня 2016 року та призначити пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ з 08 серпня 2016 року. Зобов'язано відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у строк два місяця з моменту набрання постановою законної сили (а.с. 55-57).

Не погодившись з судовим рішенням, Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року у справі № 242/548/17 про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії, зобов'язання призначити пенсію та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців., відтак, на позивача не розповсюджується дія цих положень, оскільки в неї не має необхідного стажу роботи на посадах держслужби.

Крім того, апелянтом зазначено, що ст. 37 Закону України «Про державну службу» поширюється лише на призначення пенсії, а не на її перерахунок (а.с. 61-62).

Позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

19 червня 2017 року позивач до канцелярії суду надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких наголошував на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив її залишити без змін. Разом із запереченнями на апеляційну скаргу надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача з 20 квітня 2011 року отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання, призначення якої здійснено відповідачем на підставі ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№ 1058 (а.с. 17).

Позивач з 24 лютого 2003 року проходила публічну службу в Управлінні соціального захисту населення Селидівської міської ради на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку пільгової категорії населення, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 11-15).

Під час перебування на публічній службі за висновком МСЕК ОСОБА_2 змінено групу інвалідності, та з 06 травня 2014 року встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ 482866 (а.с. 18).

27 травня 2016 року службу в органах місцевого самоврядування позивачем припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 15).

08 серпня 2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», тобто переведення з одного виду пенсії (пенсії по інвалідності згідно Закону України ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») на інший вид пенсії (ст. 37 Закону України «Про державну службу»), що вбачається із копії встановленого Пенсійним фондом України бланку заяви про перерахунок пенсії (а.с. 42).

Рішенням Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області № 1728 від 16 серпня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в перерахунку пенсії за вказаною нормою, посилаючись на набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ і скасування ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Не погодившись із відмовою у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на перерахунок пенсії по інвалідності на підставі положень ст.37 Закону України «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірним питанням у даній справі є правомірність відмови відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; 9) з урахуванням права на особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пенсійне забезпечення державних службовців на час виникнення спірних правовідносин врегульовано Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889), іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (далі - Закон № 3723) (в редакції на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону № 3723 пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж

державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Отже,виходячи з аналізу вищевказаних норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для призначення пенсії по інвалідності для осіб які працювали на посадах, віднесених до посад державної служби відповідно до положень ст. 37 Закону № 3723 в перехідних положеннях Закону № 889 не збереглося права на отримання пенсії по інвалідності,оскільки зазначене право розповсюджується тільки на державних службовців, які досягли пенсійного віку та у них має бути відповідний стаж державної служби (20 років).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

ОСОБА_2 21 січня 1962 року не досягла пенсійного віку у відповідності до норм ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а стаж державної служби у неї складає лише 13 років.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу, а тому висновок суду першої інстанції щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу є протиправним та таким, що не узгоджується з нормами діючого законодавства.

Крім того, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням права на соціальний захист.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції постанова винесена без дотриманням норм матеріального права.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року у справі № 242/548/17 - задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 травня 2017 року у справі № 242/548/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії, зобов'язання призначити пенсію - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перерахунку пенсії, зобов'язання призначити пенсію - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова