Справа № 756/2930/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/2930/17 Головуючий у 1-й інстанції: Луценко О.М.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

Межевича М.В.

суддів: Земляної Г.В.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - УПСЗН Оболонської РДА) про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні допомоги по вагітності та пологам непрацюючим жінкам, допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до трьох років непрацюючим жінкам, допомоги на дітей одиноким матерям; зобов'язання з 14.11.2016 р. поновити такі виплати і сплатити заборгованість, яка виникла за період припинення виплат.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УПСЗН Оболонської РДА щодо відмови в призначені (поновленні виплати) ОСОБА_3допомог. Зобов'язано УПСЗН Оболонської РДА поновити починаючи з 14.11.2016 р. ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) виплати: допомоги по вагітності та пологам непрацюючим жінкам за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року в сумі - 138 грн. 17 коп.; допомоги при народженні дитини з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року в сумі - 10320 грн. 00 коп.; допомоги при народженні дитини з 01.06.2014 року по 31.05.2016 року в сумі - 860 грн. 00 коп.; допомоги по догляду за дитиною до трьох років непрацюючим жінкам з 01.06.2016 року по 30.05.2017 року в сумі 130 грн. 00 коп.; допомоги на дітей одиноким матерям з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року в сумі - 309 грн. 60 коп., з 01.12.2014 року по 29.05.2020 року в сумі - 309 грн. 60 коп., з 30.05.2020 року по 31.05.2032 року в сумі - 385 грн. 80 коп.; допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року в сумі - 168 грн. 33 коп. Зобов'язати УПСЗН Оболонської РДА виплатити ОСОБА_3 з 14.11.2016 р. заборгованість з виплати: допомоги по вагітності та пологам непрацюючим жінкам, допомоги при народженні дитини; допомоги по догляду за дитиною до трьох років непрацюючим жінкам; допомоги на дітей одиноким матерям; допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів).В іншій частині позову відмовлено.

На вказану постанову УПСЗН Оболонської РДА подало апеляційну скаргу в якій просить її скасувати в частині задоволення позову та в цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області 18.06.2014 р. позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_4.

Згідно повідомлень Управління праці та соціального захисту населення Антрацитівської міської ради Луганської області від 19.05.2014 р. та 26.06.2014 р., копії яких залучені до матеріалів справи, ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначено: допомогу по вагітності та пологам непрацюючим жінкам за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року в сумі - 1252 грн. 38 коп.; допомогу по вагітності та пологам непрацюючим жінкам за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року в сумі - 138 грн. 17 коп.; допомогу при народженні дитини з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року в сумі - 10320 грн.; допомогу при народженні дитини з 01.06.2014 року по 31.05.2016 року в сумі - 860 грн.; допомогу по догляду за дитиною до трьох років непрацюючим жінкам з 01.06.2016 року по 30.05.2017 року в сумі 130 грн.; допомогу на дітей одиноким матерям з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року в сумі - 309 грн. 60 коп., з 01.12.2014 року по 29.05.2020 року в сумі - 309 грн. 60 грн., з 30.05.2020 року по 31.05.2032 року в сумі - 385 грн. 80 коп.; допомогу одиноким матерям (з урахуванням доходів) з 01.06.2014 року по 30.11.2014 року в сумі - 168 грн. 33 коп.

Як зазначається у позовній заяві, ОСОБА_3 з призначених виплат було отримано лише допомогу по вагітності та пологам непрацюючим жінкам за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року в сумі - 1252 грн. 38 коп.

Фактичне припинення призначених виплат було спричинено тимчасовим нездійсненням УПСЗН Антрацитівської міської ради Луганської області своїх повноважень, про що Кабінетом Міністрів України видано розпорядження «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 р. №1085-р.

Відповідно до довідок № та № від 09.11.2016 р. ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з м. Антрацит Луганської області (зони проведення АТО) до м. Києва за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно листа ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві №1180/0/26-54-08-02-23 від 11.02.2017 р. відомості в інформаційному фонді Державного реєстру фізичних осіб-платників ДФСУ про доходи ОСОБА_3 за період з 01.04.2016 р. по 30.09.2016 року відсутні.

На заяву позивача від 14.11.2016 р. за вх. №1625, УПСЗН Оболонської РДА прийнято розпорядження №01-34-21602 від 12.12.2016 р., яким ОСОБА_3 повідомлено, що відповідно до п. 13 постанови Кабінету міністрів України №1751 від 27.12.2001 р. згідно заяви позивача допомогу не призначено, оскільки виплати допомоги поновлюються у разі коли особа звернулась протягом шести місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначає допомогу із письмовою заявою.

Розпорядженням УПСЗН Оболонської РДА №01-34-21602 від 25.01.2017 р. ОСОБА_3 повідомлено, що на зміну розпорядження від 12.12.2016 р. №01-34-21602 відповідно до п.13 постанови Кабінету міністрів України №1751 від 27.12.2001 р. згідно заяви позивача №1625 від 14.11.2016 р. допомогу не призначено, оскільки виплати допомоги поновлюються у разі коли особа звернулась протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначає допомогу із письмовою заявою.

Вирішуючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що внутрішньо переміщена особа має право на отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування.

Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. У разі, коли міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила, встановлені цим договором. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1751 від 27.12.2001 р. (далі - Порядок №1751) виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев'ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Тобто, вказаною нормою Порядку передбачені певні обмеження, які стосуються строку подання заяви про поновлення виплати допомоги.

Разом з тим, вказані обмеження стосуються вичерпних підстав з яких відбулось припинення виплати.

Частиною 9 статті статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (в чинній редакції до 08.06.2016 р.) було встановлено, що виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

За пунктом 13 Порядку №1751, виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Зазначеними нормами визначено вичерпний перелік обставин припинення виплати допомоги.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на абз. 30 п. 13 Порядку №1751, як підставу припинення виплати допомог, оскільки зазначені положення щодо «виникнення інших обставин» Порядку відповідають Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. N3-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац сьомий частини дев'ятої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року N2811-XII, з наступними змінами, згідно з яким виплата допомоги при народженні дитини припиняється "у разі виникнення інших обставин".

Конституційний Суд України визначив, що дискреційні повноваження органу державної влади щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини мають бути однозначно визначені у Законі. Натомість існування в ньому нечітко визначеного переліку підстав для припинення виплати допомоги при народженні дитини і наявність у органів соціального захисту населення таких дискреційних повноважень без визначення їх меж у Законі може призвести до порушення права особи на отримання допомоги при народженні дитини. Законодавче врегулювання підстав для припинення виплати допомоги при народженні дитини, передбачене в абзаці сьомому частини дев'ятої статті 11 Закону, свідчить про недотримання принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, гарантованого частиною першою статті 8 Основного Закону України.

З огляду на викладене, припинення виплати допомоги позивачу відбулось не з підстав передбачених зазначеними нормами. Підставою для припинення виплат позивачу послугувало тимчасове нездійснення УПСЗН Антрацитівської міської ради Луганської області своїх повноважень внаслідок проведення антитерористичної операції, що триває до цього часу. Тому, на позивача не розповсюджується строк подання заяви на поновлення виплати допомоги передбачений п. 13 Порядку №1751.

Враховуючи вищезазначене, відповідач відмовляючи позивачу у поновленні та виплаті зазначених допомог, що пов'язані з народженням дитини, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги в оскаржуваній в апеляційному порядку частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що інформація про призначення державних допомог УПСЗН Антрацитівської міської ради Луганської області, які зазначені в повідомленнях УПСЗН Антрацитівської міської ради Луганської області від 26.06.2014 р. не міститься в Центральному сховищі даних Мінсоцполітики, а отже є непідтвердженою, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обов'язок щодо зберігання таких даних та їх перевірки покладається на відповідних суб'єктів владних повноважень, і невиконання такого обов'язку не може мати наслідком позбавлення особи права на отримання допомоги.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в оскаржуваній частині, а тому апеляційну скаргу УПСЗН Оболонської РДА необхідно залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року - без змін, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Межевич М.В.

Земляна Г.В.

Повний текст ухвали складено 15.06.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.