Справа № 818/369/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 р.Справа № 818/369/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

представника позивача Почтарьової Ю.І.

представника відповідача Король М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р. по справі № 818/369/17

за позовом Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Конотопська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області (далі - позивач, Конотопська ОДПІ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач, Управління Держпраці) про визнання протиправною та скасування постанови № 35/15 від 13.02.2017 р. про накладення штрафу в розмірі 3200, 00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 р. у задоволенні адміністративного позову Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 98, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ст. 127 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", п. 5 ст. 52 Закону України "Про державну службу".

В судовому засіданні представник позивача - Почтарьова Ю.І. повністю підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Король М.І. заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просила вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що з 18.01.2017 р. по 23.01.2017 р. посадовими особами відповідача проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про працю Конотопською ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області, за результатами якої складено акт №15 від 23.01.2017 (а.с. 7-21).

Актом перевірки встановлено:

- порушення частини першої статті 116 КЗпП України - при припиненні трудового договору з ОСОБА_3 виплату всіх сум, що належали їй від установи, не проведено в день звільнення;

- порушення частини першої статті 117 КЗпП України - при порушенні термінів виплати всіх сум, що належать звільненій працівниці від Конотопської ОДПІ на 15 днів, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не виплачується;

- порушення частини першої статті 47 КЗпП України - встановлення дати видачі трудових книжок звільненим працівникам неможливе, так як в порушення вимог абзацу третього пункту 7.1 глави 7 Інструкції №58 установою не дотримується встановлена форма ведення книги руху трудових книжок. Остаточний розрахунок за всіма сумами, що належали звільненій працівниці від Конотопської ОДПІ, проведено з порушенням строків, зазначених у статті 116 КЗпП України;

- порушення статті 127 КЗпП України в частині проведення відрахувань з заробітної плати працівників виключно з підстав передбачених законодавством України.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено припис №8 від 23.01.2017 року (а.с. 23-25), яким зобов'язано позивача усунути вказані в акті порушення.

13.02.2017 року постановою Управління Держпраці у Сумській області № 35/15 за вищевказані порушення до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області застосовано штраф у розмірі 3200,00 грн. (а.с. 30, 31).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Конотопська ОДПІ звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова № 35/15 від 13.02.2017 року прийнята з урахуванням вимог ч.2 ст.19 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до змісту акту перевірки відповідачем установлено, що Конотопською ОДПІ порушено вимоги статті 127 КЗпП України в частині проведення відрахувань з заробітної плати працівників.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою Сумського окружного адміністративного суду по справі №818/551/16 від 30.06.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до Конотопської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5940,53 грн. Скасовано наказ Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області № 16-0 від 04.04.2016 року "Про звільнення". Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області. Стягнуто з Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5 940,53 грн.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду №818/551/16 від 12.09.2016 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з Конотопської ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 5940,53 грн., в цій частині прийнято нову постанову, якою зобов'язано Конотопську ОДПІ нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2016 року по час поновлення на роботі (30.06.2016 року).

Відповідно до довідки Конотопського МРЦЗ ОСОБА_3 за період з 11.05.2016 р. по 16.06.2016 р. було отримано 4551,67 грн. допомоги по безробіттю.

В свою чергу, зазначену суму Конотопською ОДПІ вирахувано з загального розміру суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що належала ОСОБА_3, без наявних юридично чинних документів.

Відповідно до п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Згідно системного аналізу зазначеної норми, роботодавцю (Конотопській ОДПІ) не надано право відраховувати з працівника суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Заперечуючи проти порушення статті 127 КЗпП України, позивач ані в ході розгляду справи, ані в апеляційній скарзі не навів законодавчу норму, яка б давала йому повноваження на власний розсуд здійснювати відрахування з заробітної плати.

Посилання позивача на пункт 32 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992р. №9 Про практику розгляду судами трудових спорів, яким встановлено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час, не приймаються до уваги, оскільки саме суд встановлює розмір та порядок оплати праці за час вимушеного прогулу, а не роботодавець.

Щодо визначення в акті перевірки порушення позивачем ч.1 статті 116 КЗпП України, а саме: при припиненні трудового договору з ОСОБА_3 Конотопською ОДПІ не проведено в день звільнення виплату всіх сум, що належали їй від установи, необхідно зауважити на таке.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, законодавець встановив чітке правило, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В ході розгляду справи встановлено, що 15.09.2016 р. Конотопською ОДПІ прийнято наказ №38-О про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатної чисельності (а. с. 38).

29.09.2016 р. Конотопською ОДПІ прийнято наказ №24-ор "Про преміювання за серпень 2016 року". Відповідно до змісту зазначеного наказу, працівникам Конотопської ОДПІ нараховано премію за серпень 2016 року в розмірі 50 % від посадового окладу за фактично відпрацьований час (а.с. 37).

30.09.2016 р. Конотопським управлінням державної казначейської служби України перераховані кошти сумі 993,17 грн. на рахунок ОСОБА_3

З огляду на викладене, час затримки фактичного розрахунку зі звільненою з 15.09.2016 р. ОСОБА_3, згідно з наказом від 15.09.2016р. №38-о, кінцевий розрахунок з якою за всіма виплатами, зазначеними в наказі, здійснено 30.09.2016 р., становить 15 днів.

При цьому, вищезазначеній колишній працівниці не було здійснено виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також на дату проведення перевірки.

В обґрунтування своєї позиції позивач в ході розгляду справи та в апеляційній скарзі посилається на Положення про преміювання працівників Конотопської ОДПІ, Закону України "Про державну службу" та ст. 98 КЗпП України.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Отже, зазначена норма надає право визначати підприємствам умови оплати праці в генеральних, галузевих, регіональних угод, колективних договорів.

Проте, позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано доказів зазначення в генеральній, галузевій, регіональній угоді, колективному договорі умов виплати премій звільненим працівникам.

Згідно з ч.5 ст.52 Закону України "Про державну службу" премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

В матеріалах справи наявне Положення про преміювання працівників Конотопської ОДПІ ГУДФС у Сумській області (а.с. 32-36), проте зазначеним Положенням не передбачено умов виплати (нарахування премії) працівнику, який звільнений.

Отже, посилання позивача на внутрішні порядки преміювання, які не містять порядку виплати премій при звільненні, є необґрунтованими та підтверджують безпідставність затримки остаточного розрахунку зі звільненою працівницею.

Необхідно зауважити на той факт, що всі порушення, зафіксовані в Акті перевірки від 23.01.2017 року, кваліфікуються як "порушення інших вимог трудового законодавства" за абзацом 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Санкція зазначеного абзацу передбачає накладення штрафу в розмірі мінімальної заробітної плати незалежно від кількості порушень, за які настає така відповідальність. Кількість порушень на розмір штрафу не впливає.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність його постанови, що оскаржується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувана постанова № 35/15 від 13.02.2017 року прийнята з урахуванням вимог ч.2 ст.19 Конституції України, а тому не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2017р. по справі № 818/369/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 20.06.2017 р.