Справа № 825/915/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/915/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача

та третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області про визнання висновку протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1А.) 07.04.2017 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі Новгород-Сіверський МР ВДРАЦС) та просить визнати протиправним висновок відповідача про відмову у внесенні змін у його актовий запис про народження із зазначенням національності матері «німкеня» замість «українка» від 28.02.2017 № 2017 та зобовязати відповідача внести такий запис.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він відносить себе до німецької національності, є членом німецької громади «Відерштраль», цікавиться німецькими звичаями та святами, деякі святкує у громаді та вдома, часто говорить вдома німецькою, має сертифікат Гете-інституту В1 про володіння німецькою мовою та продовжує вивчати німецьку мову. Враховуючи наведене, бажає підтвердити свою приналежність до німецької національності, оскільки його мати етнічна німкеня, має німецьке дівоче прізвище, а його далекі пращури на початку XVIII сторіччя іммігрували з Німеччини та заснували хутір Гейцов (нині село Гейці Ічнянського району Чернігівської області). Німецька національність у його свідоцтво про народження не була внесена матірю через побоювання можливих переслідувань за національною ознакою.

Пояснив, що внесення змін у його актовий запис про народження, із зазначенням національності матері «німкеня», необхідне для збереження і документального підтвердження приналежності позивача до німецької нації та реалізації прав як німця у Німеччині. В позасудовому порядку визнати неправильність запису в акті громадського стану неможливо.

Також зазначив, що книга реєстрації актових записів про народження по Крисківській сільській раді Понорницького району Чернігівської області за 1936 рік збереглась частково, актового запису про народження його матері в ній немає, а тому є сумніви щодо обґрунтованості висновку відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 08.06.2017 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області (далі ГТУЮ у Чернігівській області).

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні надав пояснення та зазначив, що згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб батьків національність батьків позивача - українці, національність нареченої українка. Таким чином, із зібраних відділом та наданих заявником документів не вбачалося достатніх підстав для внесення змін до актового запису про народження позивача, тому було надано відмову про внесення змін до актового запису цивільного стану.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 03.08.1960 в м. Чернігові та його матірю є ОСОБА_3, котра має національність «українка», про що зазначено в свідоцтві про народження від 27.08.1960, актовий запис № 1164 (а.с. 6).

Позивач звернувся до Новгород-Сіверського МР ВДРАЦС із заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини, який складено 25.08.1960 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернігівській області за № 1164, змінивши національність матері дитини з «українка» на «німкеня».

28.02.2017 відповідачем складено висновок, в якому зазначено про неможливість внести зміни до вищевказаного актового запису № 1164 від 25.08.1960, складеного на ОСОБА_1 Зокрема, у висновку вказано, що аналіз документів свідчить, що в актовому записі про шлюб батьків заявника № 631 від 19.08.1959, складеному Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернігівській області, національність нареченої «українка», та в архівній довідці про народження матері заявника національність дитини та батьків дитини «українці» (а.с. 24-25).

Вважаючи складений відповідачем висновок протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

При вирішені даного спору суд враховує, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються, Законом України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Частинами третьою та пятою статті 9 Закону № 2398-VI передбачено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно із частинами першою - четвертою статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, особи, щодо якої складено актовий запис. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно із пунктом 2.6 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Відповідно до пункту 2.7 Правил, якщо в актовому записі про народження відсутні графи «По батькові» та «Місце народження», що стосуються відомостей про дитину або відсутні відомості у цих графах, їх доповнення проводиться з урахуванням даних паспорта громадянина України або паспортного документа особи, відносно якої складено запис, та імені батька дитини, зазначеного в ньому.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

Відмовляючи ОСОБА_1 у внесенні змін до актового запису про народження від 27.08.1960 № 1164 відповідач зазначив, що аналіз документів свідчить, що в актовому записі про шлюб батьків заявника № 631 від 19.08.1959, складеному Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернігівській області, національність нареченої «українка», та в архівній довідці про народження матері заявника національність дитини та батьків дитини «українці».

Суд вважає доводи Новгород-Сіверського МР ВДРАЦС обґрунтованими, враховуючи таке.

Як вбачається із матеріалів справи 19.08.1959 одружились ОСОБА_4 (1929 р.н.) та ОСОБА_5 (1936 р.н.), про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 19.08.1959 зроблено відповідний запис за № 631. Національність нареченої при одруженні вказана «українка» (а.с. 23).

У вищевказаних осіб у шлюбі 03.08.1960 народився позивач ОСОБА_1, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 27.08.1960 зроблено відповідний запис за № 1164.Національність матері дитини в свідоцтві про народження вказана «українка» (а.с. 6).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки Державного архіву Чернігівської області від 01.06.2017 № Г-1682 актовий запис про народження матері позивача ОСОБА_5, який міг бути безспірним доказом при вирішенні питання щодо внесення змін стосовно національності матері позивача в його свідоцтві про народження, не зберігся (а.с. 36). Одночасно, у наявному в матеріалах справи свідоцтві про народження ОСОБА_5 № 145382 відомості про національність як матері позивача, так і її батьків відсутні (а.с. 7).

Таким чином, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що мати позивача мала національність «українка». За таких обставин, враховуючи відсутність документального підтвердження допущеної помилки в актовому записі про народження позивача (в частині зазначення національності його матері), суд вважає, що відповідач правомірно відмовив у внесенні змін до актового запису, опираючись на вимоги закону.

Суд звертає увагу, що реєстрація актів цивільного (громадянського) стану була та є юридичним фактом публічно-правового характеру, який за будь-яких обставин вчинявся та вчиняється лише за згодою осіб, стосовно яких проводиться (проводилась) реєстрація.

Зі змісту позовної заяви та доданих документів вбачається, що реєстрація відомостей у актовому записі про народження позивача, одруження його матері була проведена за згодою відповідних осіб. Протилежне судом не встановлено і сторонами не доведено. У матеріалах справи відсутні будь - які інші беззаперечні докази на підтвердження вимог позивача.

Посилання позивача на ті обставини, що його мати етнічна німкеня та має німецьке дівоче прізвище, далекі пращури ОСОБА_1 на початку XVIII сторіччя іммігрували з Німеччини та заснували хутір Гейцов (нині село Гейці Ічнянського району Чернігівської області), а німецька національність у його свідоцтво про народження не була внесена матірю через побоювання можливих переслідувань за національною ознакою, суд вважає недостатніми підставами для задоволення вимог позивача та внесення відповідних змін до актового запису про народження від 27.08.1960 за № 1164.

Також, посилання позивача на положення Закону України «Про національні меншини в Україні», як на підставу для внесення змін в актовий запис в частині зміни національності, суд вважає безпідставним, оскільки позивачем не надано жодного доказу належності до німецької національності його матері.

Крім того, враховуючи надані ОСОБА_1 пояснення суд зазначає, Новгород-Сіверський МР ВДРАЦС здійснює від імені Держави реєстрацію змін на підставі актових записів цивільного стану, проте не має повноважень робити висновки щодо наявності та встановлення факту щодо зміни національності.

Відповідно до абзацу 4 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" №12 від 07.07.1995 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Частина друга статті 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім зазначених у частині першій статті 256 Цивільного процесуального кодексу України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З аналізу вказаних норм вбачається, що позивач може звернутись в порядку цивільного судочинства із заявою пpо встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки правом встановлювати юридичні факти адміністративний суд не наділений. Така правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2013 року у справі № 6-10646св13.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищенаведене суд не заперечує та погоджується з тим, що позивач має законне право на відновлення своєї національності або національної ідентичності, однак адміністративний суд не має правових підстав зобов'язувати відповідача вносити відповідні зміни до актового запису про народження у зв'язку із не підтвердженням обставин, на які посилається позивач, належними та допустимими доказами. На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна