Справа № 2-а-2716/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ №2-а-2716/2010

23 вересня 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до Війтівецького взводу ДПС ДАІ Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

03 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Війтівецького взводу ДПС ДАІ Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВХ № 218354 від 16 липня 2010 року, яку він отримав поштою 23 липня 2010 року і якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. за порушення вимог дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України „Напрямок руху по смугах 16 липня 2010 року близько 19 години 45 хвилин на авто дорозі М-12 242 км + 800 м при керування автомобілем НОМЕР_1, а саме, з крайньої лівої смуги проїхав перехрестя прямо.

В судовому засіданні позивач в обґрунтування своїх заперечень пояснив, що на вказаній в протоколі ділянці автодороги дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України „Напрямок руху по смугах не було, а він в дійсності передбачає рух з крайньої лівої смуги прямо, фіксація інкримінованого йому адміністративного правопорушення працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що передбачено ст. 14 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не проводилась, так само не залучались свідки, оскільки тільки після складання протоколу про адміністративне правопорушення, представник відповідача почав зупиняти транспорт, тому вбачає в діях інспектора дорожньо - патрульної служби необєктивне, упереджене ставлення.

Представник відповідача про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Проте направив до суду письмові заперечення, якими заперечив проти задоволення позову і пояснив, що процесуальні документи складені в повній відповідності до вимог чинного законодавства, дії позивача містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення серії ВХ № 218354 від 16 липня 2010 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 260 грн. за те, що він 16 липня 2010 року близько 19 години 45 хвилин на автодорозі М-12 242 км + 800 м при керування автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху України „Напрямок руху по смугах, а саме, з крайньої лівої смуги проїхав перехрестя прямо, чим допустив порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВХ1 № 005183 фотозйомка не здійснювалась.

Дорожній знак 5.16 Правил дорожнього руху України „Напрямок руху по смугах передбачає рух транспортного засобу з крайньої лівої смуги автодороги прямо.

Частиною 1 статі 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками порушення передбачено покарання у виді накладення штрафу у розмірі від пятнадцяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Крім того положеннями ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не доведено склад адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачу, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення

постанови про накладення адміністративного стягнення, разом з тим відсутні дані своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 99 - 100, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу

адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, 122, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВХ № 218354 від 16 липня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя