Справа № 804/5482/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 рокусправа № 804/5482/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому зсіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі №804/5482/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року №19239-1303, прийняте Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким йому визначено суму податкового зобов'язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб у розмірі 30485,17грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити адміністративний позов. Апелянт вказує на те, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 та від 13.07.2016 року №7/11 встановлено плату за користування земельними ділянками, на які не оформлено право власності або оренди, однак нормами Податкового кодексу України не передбачено такого виду податку як плата за користування земельною ділянкою. Апелянт зазначає, що ДФС України своїм листом підтвердило незаконність встановлення в рішенні місцевої ради плати за користування земельними ділянками, право власності або право оренди на які не оформлено, відповідно немає підстав для сплати такого податку за відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Дніпропетровською міською радою 15.07.2015 року прийнято рішення №3/65 про встановлення плати за користування земельними ділянками, рішення №4/65 по затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська, однак такі рішення для їх чинності у 2016 році, повинні бути оприлюдненні до 15.07.2015 року, оскільки зміни до елементів податків не можуть вноситись пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові податки і ставки.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги. Представники відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, між ПАТ «ДНІПРОЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (продавець) та ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (покупці, кожен в рівних частках - по ? кожному) 14.05.2012 року укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 463,9кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташованої на земельній ділянці площею 0,2015га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.12-15). 30 червня 2016 року ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення № 19239-1303, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб на суму 30485,17 грн. (а.с.11). Згідно розрахунку податкове зобов'язання за спірним податковим повідомленням-рішенням визначена за наступними складовими: період - з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року; площа - 503 кв.м., нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки - 2020,23 грн., розмір плати за землю - 3% від нормативної грошової оцінки землі. Сума земельного податку - 30485,17 ( 503*2020,23*3%) - а.с.48 (зворотна сторінка). Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснений відповідачем на підставі технічної документації і складає 1016172,3 грн. Нормативна грошова оцінка 1 кв.м. складає 2020,23 грн. (1016172,3 грн. : 503 кв.м.).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, врахувавши правову позицію Верховного Суду України у справах № 21-775а15,№ 21-3517а15, дійшов висновку про те, що фізична особа - власник нежитлового приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» визначено розмір плати за користування земельними ділянками, якими користуються юридичні та фізичні особи, у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська базовою вартістю 1 кв.м землі 306,35 грн. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.04.2016 року № 5/7 «Про внесення змін до рішення міської ради від 15.07.2015 року № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська», нормативну грошову оцінку земель м. Дніпропетровська базовою вартістю 1 кв.м землі 306,35 грн., визначено станом на 01.01.2013 року.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 року по справі № 200/26369/15-а, залишеного без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року, скасовано рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста».

Згідно частинами 1, 6 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

Згідно пунктом 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно. Згідно пп. 12.31. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно п. 265.1.3 п. 265 п. 1 ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, у тому числі, з плати за землю.

Колегія суддів зазначає, що плата за землю є місцевим податком, розмір та порядок сплати якого встановлюється місцевою радою, у даному випадку Дніпропетровською міською радою. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 року по справі № 200/26369/15-а, скасовано рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста». Відповідно до норм ст. 12 Податкового кодексу України рішення міської ради підлягає застосуванню у наступному періоді що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). Отже, 2015 рік є плановим періодом, 2016 рік є бюджетним періодом.

Пунктом 4 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» передбачено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно п. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються, виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Таким чином, за відсутності рішення міської ради про встановлення плати за землю такий податок стягується за правилами Податкового кодексу України.

Згідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно пп. 271.1.1 та п. 271.1.2 п. 271.1 ст. 271, п. 274.1 ст. 274, п. 285.1 ст. 285 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п. 286.1, п. 286.5, п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Відповідно до п. 287.1, п. 287.5, п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Колегія суддів враховує, що у 2016 році при нарахуванні земельного податку для фізичних осіб, податковою інспекцією розраховано земельний податок для ОСОБА_1 виходячи з його частки права власності на земельну ділянку.

Отже, оскільки право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,2015 га (кадастровий номер НОМЕР_1), на підставі договору купівлі-продажу належить позивачу, в силу приписів п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України позивач повинен сплачувати земельний податок за земельну ділянку, на якій розташовані відповідні об'єкти нерухомості.

Щодо доводів апелянта про скасування в судовому порядку рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року № 3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», колегія суддів зазначає, що постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016 року по справі № 200/26369/15-а та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Відтак, на час визначення грошового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб спірним податковим повідомленням-рішенням зазначене рішення Дніпропетровської міської ради № 3/65 від 15.07.2015 року, яким встановлена ставка земельного податку за земельні ділянки, на які не оформлено в законодавчому порядку документи, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, було чинним.

Також, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2016 року у справі № 202/4257/16-а (провадження № 2-а/202/139/2016) визнано нечинними рішення Дніпропетровської міської ради № 4/65 від 15.07.2016 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська» та № 5/7 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 15.07.2015 року № 4/65 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська». Проте, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і у задоволенні позову відмовлено. Отже, рішення Дніпропетровської міської ради № 4/65 та 5/7, якими затверджена нормативна грошова оцінка землі міста Дніпропетровська також правомірно застосовані відповідачем при розрахунку позивачу грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі №804/5482/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук