Справа № 415/6697/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Краснокутська М.О.
Суддя-доповідач - Васильєва Ірина Анатоліївна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року справа №415/6697/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Гайдара А.В.

Ястребової Л.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 415/6697/16-а за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську) з вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо неприйняття документів і не призначення позивачу пільгової пенсії за списком № 1 та зобов'язати відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на підставі частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення з 11 листопада 2016 року (арк. справи 2-7).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 415/6697/16-а вказаний адміністративний позов задоволений, визнані дії управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не прийняття документів і не призначення пільгової пенсії позивачу за Списком № 1 протиправними; зобов'язано відповідача починаючи з 11 листопада 2016 року призначити позивачу пенсію на пільгових умовах згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (арк. справи 84-87).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) подав апеляційну скаргу, в доводах якої вказав, що немає підстав для визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання останнього призначити позивачу пенсію на пільгових умовах згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач в рамках порядку Постанови правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 21-1 з відповідною письмовою заявою про призначення пенсії на пільгових умовах до управління не звертався, а лист-відповідь жодним чином не порушує його права та інтереси, з огляду на те, що позивач не дотримався вимог законодавства, встановленого для призначення пенсії у відповідача немає підстав для призначення пенсії позивачу. В другу чергу апелянтом наголошувалось на документах, які необхідні та враховуються для призначення пенсії. На підставі викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу в порядку письмового провадження за його відсутності, про що зазначив в апеляційній скарзі (арк. справи 91-94).

Позивач надіслав на адресу суду заперечення на апеляційну скаргу, з урахуванням яких просив суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, та розглянути справу за його відсутністю, з урахуванням чого дана справа розглядається в порядку письмового провадження на підставі статті 197 КАС України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом статті 6 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Отже діюче процесуальне законодавство передбачає, що захисту підлягає порушене право.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що позивач звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а відповідач відмовив йому у прийнятті документів і призначенні пенсії без повідомлення причини, у зв'язку з чим у цей же день, 11 листопада 2016 року, він звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання роз'яснень відмови у прийнятті документів для призначення пенсії, на що 21 листопада 2016 року за № 193 / М-7 відповідач надав письмову відповідь з роз'ясненням процедури подання документів для призначення пенсії.

Тобто позивач наголошує на тому, що він звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, до якої ним надано всі необхідні документи, які підтверджують його право на пенсію за Списком № 1, а відповідач неправомірно відмовив у прийнятті документів для призначення пенсії (за роз'ясненням чого він і звернувся до відповідача з письмовою заявою 11 листопада 2016 року та оскаржує у суді) при цьому колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах даної справи відсутня відповідна письмова заява встановленого зразка про звернення позивача до відповідача для призначення пенсії, як то передбачає Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 21-1, оскільки у відповідності до п. 1.7 вказаного Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви, за відсутністю якої відповідач не має змоги самостійно розглянути питання щодо призначення пенсії позивачу/або відмови у її призначенні, а також вирахувати дату, з якої повинна призначатись пенсія позивачу, а наявний в матеріалах даної справи лист-відповідь відповідача на заяву позивача про роз'яснення відмови у прийнятті документів для призначення пенсії жодним чином не порушує права та інтереси позивача, а носить роз'яснювальний характер, який у даних правовідносинах оскарженню не підлягає.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач не дотримався вимог Порядку від 25 листопада 2005 року № 21-1, яким встановлена певна процедура для призначення пенсії яка розпочинається шляхом подання відповідної письмової заяви про призначення пенсії, з якою позивач до відповідача не звертався, то вимоги позивача до відповідача у даній справі є передчасними, оскільки відповідач жодним чином не порушив право позивача на отримання пенсії, та не відмовив у її призначенні, а лише роз'яснив дотримання вимог Порядку № 22-1 для призначення пенсії, з огляду на що у суду відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача з відповідною заявою на призначення пенсії з додатковим пакетом первинних документів, як то передбачено Порядком № 22-1, прийнявши до уваги роз'яснення відповідача.

У зв'язку з неприйняттям вищевикладених обставин, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Здійснені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору не підлягають розподілу відповідно до вимог статті 94 КАС України, оскільки позов вирішений на користь суб'єкта владних повноважень, якому на підставі вказаної статті повертаються підтверджені документально судові витрати, пов'язані тільки із залученням свідків та проведенням судових експертиз, які у даній справі не проводились.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 195, 196, 197, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 415/6697/16-а, - задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 28 березня 2017 року по справі № 415/6697/16-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Суддів: А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова