Справа № 754/7085/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/559/17
Справа №754/7085/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача, що пов»язані з відмовою у призначенні їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком; зобов»язати відповідача провести призначення та виплату їй пенсії за віком на умовах і в порядку передбачених ЗУ «Про загальнообов»зкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні з якої сплачено страхові внески за три роки (2014-2016), що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2017 року, здати звернення до Відповідача, а саме з 03.02.2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що має загальний трудовий стаж 34 роки 21 день з них 28 років 2 місяці 16 днів стажу роботи як працівник охорони здоров»я. З 30.11.2010 року перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугою років відповідно до п. «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 03.02.2017 року звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов»зкове державне пенсійне страхування», проте листом №2900/06 від 16.02.2017 року Відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що після призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов»зкове державне пенсійне страхування» розмір її пенсії зменшиться. Оскільки вона не погоджується з такими діями Управління, була вимушена звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Від Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надійшли письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом було встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні з 30.11.2010 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тобто пенсію позивачу призначено ще у 2010 році.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі види пенсії:

-за віком;

-по інвалідності внаслідок загального захворювання;

-у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 вищезазначеного Закону, особі, що має одночасне право на різні види пенсії, призначають один з видів пенсії за її вибором.

Відповідно до п. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період протягом якого пенсіонер має право на виплату пенси відповідно до цього Закону.

Таким чином, пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів. Якщо особа має право на декілька видів пенсії то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, але це буде не призначення, а перехід з виду на вид пенсії.

В своїй позовні заяві позивач посилалася на те, що в лютому 2017 році вона звернулася із письмовою заявою до Управління про призначення їй пенсії, проте як вбачається з матеріалів справи 03.02.2017 року вона звернулася до Управління із заявою про переведення на пенсію за віком.

Листом №2900/06 від 16.02.2017 року Відповідачем було відмовлено у переведенні з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, а не відмовлено у призначенні, як посилається в своєму позові позивач.

Таким чином переведення пенсії з одного виду на інший і призначення пенсії не є тотожними поняттями.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. До відповідача вона звернулася з заявою про переведення на пенсію за віком, а не з заявою про призначення, тому її посилання на те, що Управління неправомірно відмовило їй у призначенні пенсії не знайшли свого підтвердження під час розгляду її позову судом.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України перевіряючи рішення, дію або бездіяльність суб»єкта владних повноважень завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тобто у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд обрати один з кількох варіантів рішення).

Суд є правозастосовуючим органом, тобто суд не підміняючи органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону вирішує справи, в той час як позивач просить суд зобов»язати Управління здійснити конкретний розрахунок, який є вірним на його думку. Проте, така позиція позивача суперечить постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов′язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов′язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи все вище викладене та зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-159,160-162,163, 183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,- залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя О.М. Панченко