Справа № 807/988/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокум. Ужгород№ 807/988/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Грин - Лумей В.Г.

за участю: представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Гашпар" до Управління Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 8 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 19 червня 2017 року.

Фермерське господарство "Гашпар" (далі - позивач, ФГ "Гашпар") звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до управління Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області (далі - відповідач, Управління Держгеокадастру), яким просить: 1)визнати протиправним та скасувати рішення Управління Держгеокадастру за № РВ - 016 від 12.06.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 2)зобов'язати Управління Держгеокадастру провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 13.1095 га, яка розташована за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с. Павшино, урочище "Під лісом" та надати витяг з Державного земельного кадастру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФГ "Гашпар" звернулося до Управління Держгеокадстру із заявою за № 3В-016 від 02.07.2016 року про державну реєстрацію земельної ділянки площею 13,1095 га, яка розташована за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с. Павшино, урочище "Під лісом". Управління Держгеокадастру відмовило у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через невідповідність поданих документів вимогам, встановлених Законом України "Про державний земельний кадастр" та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки в ньому не вказано норму законодавства, якій не відповідають подані для реєстрації земельної ділянки документи, а тому воно підлягає скасуванню.

15 травня 2017 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та у відповідності до ст. 122 КАС України - розгляд справи проведено за відсутності представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти позову (лист Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 12.12.2016 року № П-1341/0-1399/6-16), згідно яких позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що Державним кадастровим реєстратором правомірно відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про спільну земельну ділянку у зв'язку з невідповідністю поданих документів вимогам, встановленим чинним земельним законодавством та Порядку ведення Державного земельного кадастру, оскільки для проведення державної реєстрації земельної ділянки та надання відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку у вигляді інформації про стан формування витягу, довідки викопіювання, засвідченої копії, позивачу слід подати відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) для сформування нової земельної ділянки площею 13,1095 га та із зміненими межами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між фермерським господарством "Гашпар" та Мукачівською районною державною адміністрацією укладено Договір про право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 19 березня 2002 року. На підставі вказаного договору передано ФГ "Гашпар" земельну ділянку площею 20,28 га сільськогосподарського призначення строком на 50 років для ведення селянського (фермерського) господарства.

Згідно з рішенням Закарпатської обласної ради "Про зміну меж та встановлення меж населених пунктів Мукачівського району" від 23 червня 2004 року за № 395, орендована земельна ділянка була включена до меж населеного пункту Павшино Мукачівського району.

Відповідно до рішення Павшинської сільської ради № 79 від 10 вересня 2004 року передано у власність членам фермерського господарства земельні ділянки загальною площею 7,15 га - із земель, що були раніше надані у користування ФГ "Гашпар".

ФГ "Гашпар" звернулося із клопотанням до Павшинської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільського господарського призначення (рілля) орієнтованою площею 13,13 га в урочищі "Під лісом" села Павшино.

Рішенням Павшинської сільської ради за № 59 від 22 березня 2016 року надано дозвіл ФГ "Гашпар" на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарського призначення (рілля) орієнтовно площею 13,13 га в урочищі "Під лісом" села Павшино (в межах населеного пункту).

02 липня 2016 року ФГ "Гашпар" звернулося до Управління Держгеокадастру із заявою № ЗВ - 016 про державну реєстрацію земельної ділянки площею 13,1095 га, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Павшино, урочище "Під лісом".

12 липня 2016 року державним кадастровим реєстратором винесено рішення № РВ - 016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про державний земельний кадастр" і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: згідно договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 19 березня 2002 року № 29, який укладено на 50 років (діючий на даний момент), площа земель що орендується ФГ "Гашпар" становить 20,28 га, а у рішенні Павшинської сільської ради від 22 березня 2016 року № 59 зазначено площу на виготовлення технічної документації 13,13 га на яку і виготовлено технічну документацію. До того ж рішенням Павшинської сільської ради від 10 вересня 2004 року за № 79 членам ФГ "Гашпар" було передано земельні ділянки у власність загальною площею 7,15 га із земель, що орендуються ФГ "Гашпар", після цього рішення в договір оренди повинні були бути внесені зміни чи заключний додатковий договір на змінену площу.

Спірні правовідносини регулюється Законом України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон 3613) та Порядком ведення Державного земельного кадастру затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року за № 1051 (далі - Порядок).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону 3613 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону 3613 державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону 3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону 3613 Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону 3613 державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до ст. 21 документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону 3613 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: 1) особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; 2) власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; 3) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону 3613 Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону 3613 державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Згідно із ч. 6 ст. 24 Закону 3613 підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону 3613 порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко передбачив перелік документів, які подаються для здійснення державної реєстрації та вимоги до них, а також визначив повноваження державного кадастрового реєстратора на якого покладено обов'язок перевіряти подані документи на відповідність їх вимогам законодавства та за результатами перевірки в разі невідповідності - надавати заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Позивачем були подані всі відповідні документи необхідні для державної реєстрації.

Разом з тим, судом встановлено, що державним реєстратором Управління Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області при прийняті оскарженого рішення не вказано - яким саме вимогам законодавства не відповідають подані для реєстрації земельної ділянки документи, натомість, у вказаному рішенні міститься висновок, що площа земель, що орендується ФГ "Гашпар" становить 20,28 га, а у рішенні Павшинської сільської ради від 22.03.2106 р. № 59 зазначено площу на виготовлення технічної документації 13,13 га, на яку і виготовлено технічну документацію.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858 - IV (далі - Закон 858) встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону 858, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно із ч. 9 ст. 55 Закону 858 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) повинна включати, зокрема копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Так, оскільки земельна ділянка вже була передана в користування орендарю на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 19.03.2002 року, та внаслідок передачі її частини у власність громадянам в 2004 року відбувся її поділ, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ФГ "Гашпар" містить вказаний договір від 19.03.2002 року та рішення Павшинської сільської ради від 10.09.2004 року "Про надання земельної ділянки у власність".

Вказаний договір є дійсним, сторонами не надано та матеріали справи не містять доказів його розірвання чи визнання недійсним.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є зокрема об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що для приведення договору на право тимчасового користування (в тому числі на умовах оренди) від 19.03.2002 року у відповідність до законодавства чинного на дату звернення із заявою про реєстрацію земельної ділянки, необхідно провести державну реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номеру та визначення її розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 - 1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельний кодекс України був доповнений вказаною статтею згідно із Законом України від 07.07.2011 року № 3613- VI (набрав чинності з 01.01.2013 року), при цьому, договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) укладений сторонами 19.03.2002 року, на момент укладення договору земельна ділянка була сформована відповідно до законодавства, що діяло на момент укладення, а договір був чинним та не припинив свою дію.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону 3613, земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що подана позивачем документація для проведення державної реєстрації земельної ділянки відповідає вимогам Закону України "Про державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а відповідач безпідставно та необґрунтовано прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Таким чином, вказане рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги визнати зобов'язати Управління Держгеокадастру провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 13,1095 га, яка розташована за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с. Павшино, урочище "Під лісом" та надати витяг з Державного земельного кадастру - то суд констатує, що він не вправі виходити за межі своїх повноважень та брати на себе повноваження органів державної влади.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ст.9 Закону 3613, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється відповідними державними кадастровими реєстраторами.

З огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що зобов'язання Управління Держгеоакадстру провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 13,1095 га за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с. Павшино, урочище "Під лісом" та надання витягу з Державного земельного кадастру - є формою втручання суду в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірності оскарженого рішення Управління Держгеокадастру РВ - 016 від 12.07.2016 року про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру, позовні вимоги щодо визнання вказаного рішення протиправним та його скасування відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, в зв'язку з чим позов в зазначеній частині позовних вимог підлягає до задоволення та слід визнати протиправними та скасувати рішення Управління Держгеокадастру від 12.07.2016 року № РВ-016, при цьому, в задоволенні позову в іншій частині (зобов'язати Управління Держгеокадастру провести державну реєстрацію земельної ділянки та надати витяг з Державного земельного кадастру) слід відмовити з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Гашпар" до Управління Держгеокадастру у Мукачівському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Держгеокадастру у Мукачівському районі від 12.07.2016 року № РВ-016.

3. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

4. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті