Справа № 809/1467/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5040/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття» до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо відмови у списанні безнадійного податкового боргу та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Нафтохімік Прикарпаття» звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, в якому, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, який виник за податковими зобов'язаннями з акцизного збору за квітень-грудень 2002 року в сумі 75 188 870,00 грн. та за січень 2003 року в сумі 8 730 242,52 грн., загалом в сумі 83919112,52 грн.; зобов'язати відповідача списати безнадійний податковий борг ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», який виник за податковими зобов'язаннями з акцизного збору за квітень-грудень 2002 року в сумі 75 188 870,00 грн. та за січень 2003 року в сумі 8 730 242,52 грн., загалом в сумі 83 919 112,52 грн., а також пеню та штрафні санкції нараховані на вказану суму податкового боргу.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області щодо відмови Публічному акціонерному товариству «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, який виник за податковими зобов'язаннями з акцизного збору за квітень-грудень 2002 року у загальній сумі 83 919 112, 52 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що спірна сума грошового зобов'язання за платежем акцизний збір за квітень-грудень 2002 року в розмірі 75 188 870,00 грн. та за січень 2003 року в розмірі 8 730 242,52 грн., визначена податковими повідомленнями-рішеннями № /0, № /0 від 09.01.2004 року та № /0, № /0 від 04.04.2003 року є безнадійним податковим боргом, що встановлено судовим рішенням у справі № 2а-3025/11/0970. Таким чином, дії відповідача щодо відмови у списанні такого боргу за наслідками розгляду заяви ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 15.09.2014 року за № 1727-юр є протиправними.

Разом з тим суд першої інстанції зазначає про безпідставність позовних вимог в частині зобов'язання відповідача списати безнадійний податковий борг ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» за платежем акцизний збір за квітень-грудень 2002 року в розмірі 75188870,00 грн. та за січень 2003 року в розмірі 8 730 242,52 грн., а всього разом 83 919 112,52 грн., оскільки обов'язок щодо списання зазначеної суми, включаючи штрафні санкції та пеню, покладено на контролюючий орган постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року у справі № 2а-3025/11/0970, яка набрала законної сили.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права, Надвірнянська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та винести нову ухвалу, якою в цій частині провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що спірна сума грошового зобов'язання за платежем акцизний збір за квітень-грудень 2002 року в розмірі 75188870,00 грн. та за січень 2003 року в розмірі 8730242,52 грн., визначена податковими повідомленнями-рішеннями № /0, № /0 від 09.01.2004 року та № /0, № /0 від 04.04.2003 року є безнадійним податковим боргом.

Крім того, апелянт стверджує, що предметом підставою для подання позову у даній справі №809/1467/15 та у справі №2а-3025/11/0970 є дії Надвірнянської ОДПІ щодо вімови ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, який виник за податковими зобов'язаннями з акцизного збору за квітень-грудень 2002 року у агальній сумі 83 919 1 12, 52 грн., а розгляд заяв ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття».

Таким чином, на даний час у провадженні суду є адміністративні справи №2а-1450/11/0970 та №809/1467/15 про спір між ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та Надвірнянською ОДНІ про визнання протиправними дій по відмові у списанні безнадійного податкового боргу та зобов'язання списати безнадійний податковий борг.

Оскільки, на момент розгляду справи №809/1467/15 є рішення суду у справі №2а- 3025/11/0970, що набрало законної сили, з того самого спору і між тими самими сторонами, то відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України є підстава для закриття провадження у справі №809/1467/15.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 15.09.2014 року ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» звернулося до відповідача із заявою № 1727-юр про списання безнадійного податкового боргу за платежем акцизний збір за квітень-грудень 2002 року в сумі 75188870,00 грн. та за січень 2003 року в сумі 8730242,52 грн., визначений податковими повідомленнями-рішеннями за № /0, № /0 від 09.01.2004 року та за № /0, № /0 від 04.04.2003 року.

Із листа № 2330-юр від 16.12.2014 року видно, що позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію про результати розгляду заяви ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» № 1727-юр від 15.09.2014 року.

У зв'язку із ненаданням відповіді, ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» повторно звернулося до відповідача із листом від 25.02.2015 року № 286-юр про необхідність розгляду заяви позивача про списання безнадійного податкового боргу № 1727-юр від 15.09.2014 року та повідомлення ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» про результати такого розгляду.

Державна податкова інспекція у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області листом № 815/10/09-09-23-018/201 від 16.03.2015 року відмовила ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу так як вказана заява є передчасною.

Також встановлено, що в провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 2а-3025/11/0970 за позовом ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» до Надвірнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії щодо відмови ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, а також штрафних санкцій та пені нарахованих на податковий борг, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 09.08.2002 року, № /0, № /0 від 09.01.2004 року, № /0, № /0 від 04.04.2003 року та зобов'язання відповідача списати безнадійний податковий борг ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» з акцизного збору, а також штрафні санкції та пеню нарахованих на податковий борг, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 09.08.2002 року, № /0, № /0 від 09.01.2004 року, № /0, № /0 від 04.04.2003 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Надвірнянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області щодо відмови Публічному акціонерному товариству «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, а також штрафних санкцій та пені нарахованих на податковий борг, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 09.08.2002 року, № /0, № /0 від 09.01.2004 року та № /0, № /0 від 04.04.2003 року; зобов'язано Надвірнянську об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області списати безнадійний податковий борг Публічного акціонерного товариства «Нафтохімік Прикарпаття» з акцизного збору, а також штрафні санкції та пеню нарахованих на податковий борг, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 від 09.08.2002 року, № /0, № /0 від 09.01.2004 року та № /0, № /0 від 04.04.2003 року. Судове рішення набрало законної сили 17.11.2016 року.

Позовні вимоги викладені ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» в адміністративній справі № 2а-3025/11/0970 та в даній адміністративній справі № 809/1467/15 спрямовані на захист одного і того ж порушеного права, оскільки предмет розглядуваної адміністративної справи № 809/1467/15 охоплений позовними вимогами, заявленими в справі № 2а-3025/11/0970. Позови подані у зв'язку з відмовою в задоволенні заяв про списання безнадійного податкового боргу.

В силу ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення відносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з п.1 ч.1ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п.2 ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, зокрема з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обрав свій захист шляхом подання позову до ДПІ про визнання протиправними дій щодо відмови у списанні безнадійного податкового боргу та зобов'язання до вчинення дій - списати безнадійний податковий борг.

Однак, в матеріалах справи знаходиться рішення Івано-Франківського окружного суду від 22.02.2016 року у справі за позовом ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, який виник за податковими зобов'язаннями з акцизного збору за квітень-грудень 2002 року в сумі 75 188 870,00 грн. та за січень 2003 року в сумі 8 730 242,52 грн., загалом в сумі 83 919 112,52 грн. та зобов'язання відповідача списати зазначений безнадійний податковий борг., а також пеню та штрафні санкції нараховані на вказану суму податкового боргу.

Згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2016 року рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

У відповідності до вимог ч. 2, 4 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконаве провадження».

Крім того, відповідно до 267 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Згідно до вимог ч.9 ст.267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Отже, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання постанови Івано-Франківського окружного суду від 22.02.2016 року порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.267 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом ТзОВ «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що «спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Відтак, в даному випадку позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі №809/1467/15 в частині задоволення позову про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області щодо відмови Публічному акціонерному товариству «Нафтохімік Прикарпаття» у списанні безнадійного податкового боргу, який виник за податковими зобов'язаннями з акцизного збору за квітень-грудень 2002 року у загальній сумі 83 919 112, 52 грн. скасувати і прийняти нову постанову у зазначеній частині, якою в задоволенні позову відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повний текст судового рішення виготовлено 22.06.2017 року.