Справа № 760/13083/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у складанні акту та зобов?язання скласти акт про невиконання виконавчого документа,
В С Т А Н О В И В:
В липні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними бездіяльність відповідача щодо відмови складання акту про невиконання виконавчого документу боржником в особі його посадових осіб боржника та іншого обслуговуючо-допоміжного персоналу боржника, у рамках виконавчого провадження з подальшим направленням цього акту до Солом?янського РУГУ Нацполіції у місті Києві для початку кримінального переслідування вищезазначених порушників ст..124 Конституції України за ч.3 ст.382 КК України; зобов?язати відповідача скласти акт про невиконання виконавчого документу боржником в особі його посадових осіб боржника та іншого обслуговуючо-допоміжного персоналу боржника, у рамках виконавчого провадження з подальшим направленням цього акту до Солом?янського РУГУ Нацполіції у місті Києві для початку кримінального переслідування вищезазначених порушників ст..124 Конституції України за ч.3 ст.382 КК України, мотивуючи свої вимоги наступним.
Так, позивач зазначає, що він є інвалідом ІІ групи в зв?язку із захворюванням, пов?язаним з виконанням обов?язків військової служби і має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
В зв?язку з відмовою в призначені позивачу Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги, він звернувся з позовом до суду, постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 17.03.2016 позов було задоволено частково визнано дії Міністерства оборони України неправомірними та зобов?язано його нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв?язку з виконанням обов?язків військової служби в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 постанову Солом?янського районного суду м. Києва залишено без змін.
10.05.2017 позивачу було видано виконавчий лист по справі.
Міністерством оборони України було перераховано на банківський рахунок позивача кошти в розмірі 133 800,00 грн., однак загальний розмір грошових коштів, який за його переконанням повинен бути перерахований йому становить 243 600,00 грн. В зв?язку з цим позивач 26.07.2016 звернувся до державного виконавця з вимогою про складання акту про невиконання виконавчого документу боржником з подальшим направленням цього акту до Солом?янського РУГУ Нацполіції у місті Києві. Проте державний виконавець відмовив позивачу наполягаючи на передчасності таких дій з його боку.
На думку позивача дії державного виконавця фактично свідчать про його зайняття позиції захисту безпосереднього боржника у виконавчому провадженні №51199863 та нівелювання інтересів позивача.
Позивач категорично не погоджується із такою позицією відповідача і оскаржує таку усну відмову до суду (а.с.8-10)
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зауважив, що позовні вимоги підтримує та просив залучити до матеріалів справи належним чином завірену копії постанови Солом?янського районного суду м. Києва від 24.02.2017 щодо оскарження Міністерством оборони України в судовому порядку вимоги державного виконавця №14618-0-33-16/20-1/9 від 07.07.2016 стосовно виконання в повному обсязі виконавчого листа №760/2291/16-а виданого 10.05.2016 Солом?янським районним судом м. Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 (а.с.110-117)

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з?явились, попередньо надавши суду письмові заперечення (а.с.27-31, 47-51, 54-58) та пояснення (а.с.34-36) по справі.
Так, представник відповідача зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист №760/2291/16-а виданий Солом?янським районним судом м. Києва 10.05.2017 ВП №51199863 стягувачем у якому є ОСОБА_1 (позивач), а боржником відповідно Міністерство оборони України (третя особа). 23.05.2016 державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з наданням боржнику строку на самостійне добровільне виконання постанови суду, копія якої була направлена сторонам, однак у визначений строк боржником не виконана.
29.07.2016 державним виконавцем було отримано від боржника копію протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №55 від 08.07.2016, згідно з яким відповідною комісією було прийнято рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 133 800,00 грн.
Враховуючи звернення стягувача до державного виконавця щодо часткового виконання боржником покладених на нього постановою суду обов?язків, останній направив боржнику вимогу №14618-0-33-16/20-1/9 від 07.07.2016 про виконання постанови суду від 17.03.2016 в повному обсязі у триденний строк з моменту отримання такої вимоги.
Проте 02.08.2016 державним виконавцем було отримано від боржника лист-роз?яснення прийнятого комісією рішення, з якого вбачались розбіжності щодо тлумачення визначення «дата встановлення інвалідності», яке на думку боржника з посиланням на лист Міністерства охорони здоров?я України №16.06-16/625-16/10515 від 27.04.2016 є дата проходження саме первинного огляду Медико-соціальною експертною комісією, а не дата так званого «підвищення групи інвалідності». Під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 29.07.2009 було встановлено ІІІ групу інвалідності, враховуючи встановлений судом розмір (200-кратний прожитковий мінімум, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності), тому на думку боржника саме такий розмір (133 800,00 грн.) одноразової грошової допомоги повинен бути виплачений позивачу.
В зв?язку з такою позицією боржника державний виконавець був змушений звернутися до суду з заявою про роз?яснення постанови Солом?янського районного суду м. Києва від 17.03.2016. Станом на момент подання заперечень в державного виконавця відсутня інформація щодо вирішення порушеного ним питання.
На підставі зазначеного вважає, що на даний момент відсутні підстави для складання акту та звернення до правоохоронних органів, що в свою чергу дає підстави стверджувати про безпідставність позову ОСОБА_1 та просив відмовити на цих підставах.
Представник третьої особи Міністерства оборони України пояснив, що постанова Солом?янського районного суду м. Києва від 17.03.2016 набрало законної сили та нею було зобов?язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв?язку з виконанням обов?язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності на підставі положень ст..16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 та Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов?язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Однак на думку третьої особи, яка за його твердженням підтверджується правовою позицією Міністерства охорони здоров?я України, яка містяться в листі №16.06-16/625-16/10515 від 27.04.2016, а саме, що днем встановлення інвалідності вважається дата проходження громадянином первинного огляду МСЕК, а дата «підвищення» групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності.
Первинний огляд позивача згідно довідки МСЕК і встановлення йому ІІІ групи інвалідності здійснено 03.07.2009, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2009 року згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» становить 669 грн., враховуючи постанову суду від 17.03.2016 та визначення розміру в ньому одноразової грошової допомоги (200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб), боржником було перераховано на картковий рахунок позивача суму в розмірі 133 800,00 грн., яка на його думку виконує обов?язок покладений постановою суду в повному обсязі.
На підставі зазначеного просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів справи в порядку письмового провадження.
Судовим розглядом вставновлено та не заперечується сторонами, що позивач проходив військову службу і був звільнений 27.05.1980, а з 25.12.1979 по 27.05.1980 він учасник бойових дій в Демократичні Республіці Афганістан. 03.07.2009 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, а з 02.09.2014 ІІ групу інвалідності.

У зв?язку з відмовою Міністерства оборони України здійснити позивачу призначення та нарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратног прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, він звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 17.03.2016 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі ІІ групи інвалідності, пов?язаної з виконанням обов?язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності; зобов?язано Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв?язку з виконанням обов?язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.14-15)

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, а постанову Солом?янського районного суду м. Києва від 17.03.2016 залишено без змін (а.с.16-18)

10.05.2016 Солом?янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по справі (а.с.63-64)

23.05.2016 на підставі заяви ОСОБА_1 та виконавчого листа №760/2291/16-а заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51199863 (а.с.67-68), копія якої була направлена всім учасникам провадження.

02.06.2016 боржником було направлено на адресу державного виконавця лист №248/3/6/2284 від 18.05.2016 щодо необхідності певного часу за для надходження документів з Сумського обласного військового комісаріату, оскільки рішення про призначення та нарахування здійснює комісія Міністерства оборони України за затвердженням Міністра оборони України (а.с.65)

21.06.2016 позивач звернувся до державного виконавця з заявою про направлення боржнику вимоги щодо негайного виконання вимог виконавчого листа та повідомлення осіб винних у невиконанні рішення з метою подальшого їх притягнення до відповідальності (а.с.80-82), мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем була отримана одноразова грошова допомога в розмірі 133 800,00 грн., в той час як загальна сума яка підлягає виплаті становить 243 600,00 грн.

07.07.2016 державним виконавцем було направлено боржнику вимогу №14618-0-33-16/20-1/9 щодо виконання постанови суду від 17.03.2016 в повному обсязі у триденний строк з моменту отримання такої вимоги(а.с.69-71)

29.07.2016 від боржника на адресу державного виконавця надійшла копія протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №55 від 08.07.2016, згідно з яким відповідною комісією було прийнято рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 133 800,00 грн. (а.с.72-79)
Крім того, 02.08.2016 надійшов лист-роз?яснення від боржника прийнятого комісією рішення, з якого вбачались розбіжності щодо тлумачення визначення «дата встановлення інвалідності», яке на думку боржника з посиланням на лист Міністерства охорони здоров?я України №16.06-16/625-16/10515 від 27.04.2016 є дата проходження саме первинного огляду Медико-соціальною експертною комісією, а не дата так званого «підвищення групи інвалідності». Під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 29.07.2009 було встановлено ІІІ групу інвалідності, враховуючи встановлений судом розмір (200-кратний прожитковий мінімум, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності), тому на думку боржника саме такий розмір (133 800,00 грн.) одноразової грошової допомоги повинен бути виплачений позивачу (а.с.84-85)
Враховуючи існування розбіжностей щодо трактування визначення дати встановлення інвалідності та з метою в подальшому з?ясування можливості щодо направлення певних вимог боржнику, виконання постанови суду в повному обсязі чи ні, державний виконавець звернувся до суду з заявою про роз?яснення постанови суду від 17.03.2017 (а.с.92-95, 96-99)
Проте, безпосередньо у державного виконавця жодної інформації про вирішення судом питання щодо того який саме часовий проміжок повинен рахуватися під час перерахунки позивачу одноразової грошової допомоги, відсутня.
Відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (чинного на момент спірних правовідносин) у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Скориставшись своїм законним правом щодо оскарження вимоги державного виконавця Міністерство оборони України звернулось з відповідним позовом до суду, постановою Солом?янського районного суду м. Києва від 24.02.2017 в задоволенні позову було відмовлено (а.с.111-114) А ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017 постанову Солом?янського районного суду м. Києва від 24.02.2017 залишено без змін (а.с.115-117)

Отже з аналізу наявних матеріалів справи вбачається, що вимога державного виконавця №14618-0-33-16/20-1/9 від 07.07.2016 була визнана судом законною та обґрунтованою, проте невиконання вимоги боржником було здійснено по факту вперше, а норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ч.2 ст.89, передбачає обов?язковою ознакою можливого притягнення до кримінальної відповідальності повторність вчинення дій по невиконанню рішення суду.

Враховуючи, що фактично на момент звернення позивача до суду (28.07.2016) основної ознаки (повторності) в діях боржника не було висновок державного виконавця про передчасність будь-яких дій щодо складання акту, накладення штрафу та звернення до правоохоронних органів, є обґрунтованим.

Згідно ст.19 Конституції Украни органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноваженьі в спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач діяв виключно в межах і порядку, передбачених нормами діючого на момент вчинення певної дії законодавства.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9,11, 69-71, 86, 158-163, 167, 181 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у складанні акту та зобов?язання скласти акт про невиконання виконавчого документа, - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя: В.С. Кицюк