Справа № 127/8277/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/8277/17

Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

13 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком, зобов'язання поновити виплату пенсії за віком та виплатити пенсію,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком, зобов'язання поновити виплату пенсії за віком та виплатити пенсію.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року позов залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України.

Позивач не погодився із вказаним судовим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року, а справу направити до суд першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ч. 1, 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлено, що 18.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до УПФ України в м. Вінниці про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком, в якому просила визнати протиправною бездіяльність УРФУ в м. Вінниці щодо не поновлення їй виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року; визнати неправомірними дії УПФУ в м. Вінниці щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року та відмови у виплаті пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 03.10.2016 року; зобов'язати УПФУ в м. Вінниці поновити їй виплату пенсії за віком за період з 01.06.2015 року по 03.10.2016 року; зобов'язати УПФУ в м. Вінниці їй виплатити пенсію за віком за період з 01.06.2015 року по 03.10.2016 року.

Суд першої інстанції вважає, що позивач пропустив, передбачений ч.3 ст.99 КАС України, строк звернення до адміністративного суду без поважних причин, а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За змістом рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень звернення до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач звернулась 17.03.2017 року з заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про нарахування та виплати пенсії.

05.04.2017 року управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці листом № 69/К-1 відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті пенсії.

Як видно з матеріалів справи, позивач з даним адміністративним позовом звернулася до суду 18.04.2017 року, тобто в межах строку передбаченого ст. 99 КАС України.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні будь - які належні та допустимі докази, зокрема, розрахунки про нарахування позивачеві пенсії, а тому суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про залишення адміністративного позову без розгляду.

Отже, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст.8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду.

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком, зобов'язання поновити виплату пенсії за віком та виплатити пенсію скасувати.

Справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 16 червня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Білоус О.В.