Справа № 803/561/16
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Київ К/800/29844/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),
Стародуба О.П.,
Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у виплаті недоотриманої суми одноразової грошової допомоги в розмірі 48-ми місячного грошового забезпечення, яке він отримував на день виникнення права на одноразову грошову допомогу (20 липня 2009 року) з врахуванням відсоткової надбавки за роботу з таємними документами в розмірі 15%, відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50%, премії в розмірі 10% від посадового окладу та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити донарахування та доплату одноразової грошової допомоги в сумі 53 052 грн.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині зобов`язання здійснити донарахування та доплату одноразової грошової допомоги в сумі 53 052 грн залишено без розгляду.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України, викладену у листі від 15 березня 2016 року №248/3/6/1366, щодо виплати позивачу недоотриманої суми грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення, передбаченого частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, включно з посадовим окладом, окладом за військовим званням, надбавкою за вислугою років, відсоткової надбавки за роботу з таємними документами, відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань та премією.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року, прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.
Судами встановлено, що на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2010 року № 262 ОСОБА_1 15.11.2010 року виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення в сумі 79704,00 грн.
8 лютого 2016 року позивач із заявою звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив виплатити йому недоотриману суму одноразової грошової допомоги в сумі 53052,00 грн. Зазначив, що 15.11.2010 року йому була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 48-місячного грошового забезпечення в сумі 79704,00 грн, яка нарахована не з повного розміру грошового забезпечення, а лише з суми посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років. У зв`язку з наведеним просив надіслати його документи на розгляд комісії з питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, або інвалідності військовослужбовців звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України для прийняття рішення про виплату йому недоотриманої суми грошової допомоги в сумі 53052 грн як різницю між належною до виплати та виплаченою раніше сумою.
12 лютого 2016 року Волинський обласний військовий комісаріат на вимогу позивача направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України документи для прийняття рішення щодо можливості виплати недоотриманої суми одноразової грошової допомоги.
Листом від 15 березня 2016 року №248/3/6/1366 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що документи позивача для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності вже розглядалися комісією Міністерства оборони України (протокол від 02.12.2009 року № 8), рішення якої затверджено Міністром оборони України).
Листом від 06.04.2016 року № 503 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що його документи вже розглядалися комісією Міністерства оборони України (протокол від 02.12.2009 року № 8), рішення якої затверджено Міністром оборони України (а.с.17).
Суд першої інстанції задовольняючи частково адміністративний позов виходив з того, що розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення складав 2765,75 грн., однак останньому виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 79704,00 грн., що за розрахунком не відповідає 48-місячному грошовому забезпеченню, а відтак при розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи відповідачем істотно порушено обсяг прав та інтересів позивача, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Міністерства оборони України, викладеної у листі від 15.03.2016 року № 248/3/6/1366.
Щодо решти позовних вимог, а саме вимог про зобов`язання здійснити донарахування та доплату одноразової грошової допомоги в сумі 53 052 грн, суд своєю ухвалою від 24 травня 2016 року залишив їх без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Дана ухвала сторонами по справі не оскаржувалась.
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що при розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи відповідачем істотно порушено обсяг його прав та інтересів, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки розмір одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби, визначається Порядком, а складові такого грошового забезпечення - відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII. Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2015 року у справі №21-521а14.
Також суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що як вбачається із змісту листа від 15 березня 2016 року №248/3/6/1366 Департамент фінансів Міністерства оборони України не відмовив позивачу у виплаті недотриманої одноразової грошової допомоги, а зазначив, що таке питання вже розглядалось комісією Міністерства оборони України (протокол від 02.12.2009 року № 8), рішення якої затверджено Міністром оборони України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказане рішення ( протокол № 8 від 02.12.2009 року) не оскаржував більше 6 років.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що Департамент фінансів Міністерства оборони України в своєму листі від 15 березня 2016 року надав обґрунтовану відповідь на звернення позивача, яку не можна вважати відмовою у виплаті йому недотриманої суми грошової допомоги.
Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним судового рішення.
Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

О.П. Стародуб

І.В.Штульман