Справа № 808/2465/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2465/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року

справа № 808/2465/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі № 808/2465/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд» до Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Транс-Трейд» 15 серпня 2016 року звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів правонаступником якого є Запорізька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він погодившись з визначеним йому відповідачем у податковому повідомленні-рішенні грошовим зобов’язанням та звернувся у зв’язку з цим до нього з листом, в якому просив провести залік зазначених сум за рахунок переплати податку на додану вартість. При складенні податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2015 року позивач подав уточнюючий розрахунок до податкової декларації за серпень 2014 року, яким уточнив показники податкового кредиту у бік зменшення на визначену суму основного грошового зобов’язання за рахунок зменшення від’ємного значення податку на додану вартість звітного періоду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що оскільки протиправність не відображення показників податкової звітності позивача з податку на додану вартість досліджувалась та була встановлена судовим рішенням в іншій справі, яке набрало законної сили, з наведенням відповідного нормативно-правового обґрунтування тому, враховуючи обов’язковість такого рішення суду, позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недотримання судом принципу офіційного з’ясування всіх обставин у справі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що зі скасуванням податкової вимоги скасовуються підстави для здійснення контролюючим органом стягнення податкового боргу, а не сам податковий борг з певного податку визначений податковим повідомленням-рішенням. Таким чином права позивача не порушено.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014 року ТОВ «ТК «Транс-Трейд», за результатами якої складено акт від 20.10.2014 року.

За висновками цього акта перевірки, позивачем було допущено заниження податкового зобов’язання внаслідок завищення суми податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року в порушення п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201, п.198.6 ст.198 розділу V ПК України, а саме позивачем до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість та реєстру виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року повторно включена податкова накладна №5036 від 30.06.2014. В той час, як ця сама податкова накладна включена до складу податкового кредиту червня 2014 року.

Не погодившись з цією податковою вимогою, позивач оскаржив її до суду.

Зобов’язання відповідача вчинити певні дії з внесення даних до особового рахунку позивача з податку на додану вартість на підставі податкових декларацій позивача та наявності рішення суду щодо часткового визнання та скасування податкової вимоги є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки протиправність не відображення показників податкової звітності позивача з податку на додану вартість досліджувалась та була встановлена судовим рішенням в справі №808/772/15 (а.с. 24-28), яке набрало законної сили, з наведенням відповідного нормативно-правового обґрунтування тому, враховуючи обов’язковість такого рішення суду, позов підлягає задоволенню повністю.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Вирішуючи спірні відносини суд першої інстанції дійшов висновку про те, що незважаючи на набрання судовим рішенням у справі №808/772/15 законної сили, відповідачем зазначені в цьому рішенні висновки суду не враховані. Вказані у судовому рішенні показники податкової звітності позивача на особовому рахунку позивача не відображено незважаючи на те, що протиправність не відображення показників податкової звітності позивача з податку на додану вартість досліджувалась та була встановлена судом.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про преюдиційне значення постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року у справі №808/772/15, в частині визнання протиправними дій або бездіяльності відповідача щодо не відображення показників податкової звітності позивача з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст.195 КАС суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, враховуючи наявність вказаних обставин також є помилковими висновки суду першої інстанції про протиправність визначення відповідачем податкового боргу з податку на додану вартість за податковою вимогою № 1143-25 від 24.12.2014 року в частині основного зобов’язання, оскільки як вірно зазначає відповідач в апеляційній скарзі, зі скасуванням податкової вимоги у контролюючого органу скасовуються підстави для здійснення стягнення податкового боргу відповідно до ст. 59 ПК України, а не сам податковий борг з визначеного податку.

Відповідно до ст. 58 ПК України документом який містить підстави донарахування суми податку є податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області – задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі №808/2465/16 – скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 15 червня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко