Справа № 451/383/17
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
іменем України
12 червня 2017 рокуСправа №451/383/17
Провадження № 2-а/451/25/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

представників - позивача Мидзки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2017 року до суду із позовом звернувся ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 , відповідно до вимог якого просить зобов`язати Управління соціального захисту населення Радехівської РДА виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що визначається ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік станом на 01 травня 2016 року та з урахуванням отриманої позивачем у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 920 гривень.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що у відповідності до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2015 року Львівським обласним військовим комісаріатом, його довірителю присвоєно статус учасника бойових дій.

Зазначає, що як учасник бойових дій, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_2 має право на щорічну виплату разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком до 5 травня.

Однак у травні 2016 року йому було виплачено УПСЗН Радехівської РДА лише 920 гривень.

Із повідомлення управління соціального захисту населення Радехівської РДА №04-282 від 14.02.2017 року з`ясувалося, що Управління під час виплати ОСОБА_2 разової грошової допомоги керувалися постановою КМ України від 2 березня 2016 року №141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова КМУ №141), з якої вбачається, що ч.5 ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» застосовується у редакції зі змінами внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року. Цим актом зміст ч.5 ст.12 Закону був змінений та сформульований таким чином: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачеться разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Зазначає, що вказані зміни до ст.12 Закону №3551 визнано такими, що не відповідають Конституції України згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

Згідно із пунктом 5 резолютивної частини цього Рішення, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до ст.ст.69,70 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання.

Отже, при розгляді спору, на його погляд, слід застосовувати положення ст.12 Закону №3551 в редакції, що діє на день виникнення спірних правовідносин, а ч.5 ст.12 цього Закону передбачено щорічну виплату до 5 травня учасникам бойових дій разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Оскільки Законом №3551 не встановлено розміру мінімальної пенсії за віком, вважає за необхідне визначити вказаний розмір виходячи із положень статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року, що регулює подібні правовідносини.

Також зазначає, що згідно із ч.1 ст.28 вказаного Закону, розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється законом про Державний бюджет України на відповідний рік на момент виплати, тобто застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 1 травня 2016 року, який становить 1130 гривень.

А тому вказує, що відповідач не доплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 4730 гривень.

Із посиланням на судову практику, вважає, що за таких обставин, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору слід застосовувати саме ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанову Кабінету Міністрів України №141.

На звернення стосовно перерахунку та виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, передбаченому законом, управління соціального захисту населення Радехівської РДА листом №04-315 від 17.02.2017 року фактично відмовило йому у проведенні доплати, а тому він для захисту та відновлення своїх порушених прав змушений звернутися до суду.

Представник позивача вимоги підтримав та виклав свої обґрунтування щодо таких аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.1-4). Адміністративний позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надавши свої заперечення у письмовому виді (а.с.18-20) та клопотання про розгляд справи у її відсутності, щодо позовних вимог заперечує в повному обсязі, просить у задоволенні позову відмовити (а.с.33).

Окрім цього, у судовому засіданні судом за клопотанням представника позивача, відповідно до норм ст.102 КАС України поновлено останньому процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши заперечення представника відповідача та подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Статтею 8 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Закріплений у ч.1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами, встановленими ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом констатовано, що ОСОБА_2 є особою із статусом учасника бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.9) і у 2017 році управлінням соціального захисту населення Радехівської РДА, у відповідності до інформації, поданої Радехівським районним військовим комісаріатом, йому виплачена щорічна разова грошова допомога в сумі 920 гривень (а.с.5).

Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку вказаної допомоги, представник позивача звернувся до суду з даним адміністративним позовом (а.с.1-4).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частинах 2 та 3 ст.22 Конституції України закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (далі Закон №3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно зі ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зазначену редакцію ст.12 Закону №3551-ХІІ було визнано такою, що не відповідає Конституції України, і вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення.

У подальшому, згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України у редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ коментовано, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12,13,14,15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

На реалізацію наведеного положення Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», згідно п.п.2 п.1 якої у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв`язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Вищезазначеною постановою визначено розмір грошової допомоги, який для учасника бойових дій становить 920,00 грн.

При цьому, Конституційний Суд України у п.2.1 рішення №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. У п.2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР).

У рішенні від 02.03.1999 року №2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Таким чином, нормами законодавства, а саме п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України у редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ, які прийняті пізніше та, відповідно, мають пріоритетне значення при застосуванні, КМУ делеговано повноваження визначати розмір щорічної одноразової допомоги до 5 травня, яке й було ним реалізовано шляхом прийняття Постанови №141.

Водночас, при вирішенні спору, судом враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований і в рішеннях від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 року у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, здійснюючи нарахування і виплату позивачу щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 гривень, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, тобто правомірно, а отже в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.7-14,71,158-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 представника позивача Фидишина Володимира Ігоровича до управління соціального захисту населення Радехівської районної державної адміністрації у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного адміністративного суду Львівської області через Радехівський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

ГоловуючийМулявка О. В.