Справа № 347/103/16
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Київ К/800/28288/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий); Калашнікової О.В., Кравцова О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в особі управління Пенсійного фонду України у Косівському районі Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в особі управління Пенсійного фонду України у Косівському районі Івано-Франківської області, в якому просив зобов'язати:

змінити підстави призначеної йому пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах, у зв'язку з його трудовим стажем більше 25 років та стажем роботи коваля ручного кування більше 10 років за Списком № 1 робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

призначити таку пенсію з 11 липня 2011 року по даний час включно та надалі по життєво виплачувати, провести перерахунок пенсії;

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 90000 грн. та судові витрати.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у Косівському районі Івано-Франківської області в нарахуванні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Косівському районі Івано-Франківської області змінити підстави призначеної ОСОБА_4 пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах у зв'язку з його трудовим стажем більше 25 років та стажем роботи коваля ручного кування більше 10 років за списком №1 робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Провести перерахунок пенсії, починаючи з 30 грудня 2015 року по даний час включно та надальше по життєво її виплачувати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у касаційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 липня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пільгової пенсії за віком відповідно до Списку № 1.

Рішенням комісії № 205 від 14 липня 2011 року позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для її призначення.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і управління Пенсійного фонду України в Косівському районі Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_4 в стаж роботи коваля ручної ковки колгоспу імені Галана Косівського району Івано-Франківської області період роботи з 21 квітня 1982 року по 01 червня 1992 року.

На виконання вказаних рішень відповідачем було проведено перерахунок стажу позивача, з урахуванням його роботи ковалем ручної ковки колгоспу імені Галана Косівського району Івано-Франківської області в період роботи з 21 квітня 1982 року по 01 червня 1992 року та проведено перерахунок пенсії.

17 квітня 2014 року ОСОБА_4 за його заявою призначено пенсію по інвалідності.

30 грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зміну підстав для призначення йому пенсії - з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах відповідно до Списком № 1 та призначити її з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме - 11 липня 2011 року.

Листом відповідача № 230/Г-15 від 05 січня 2016 року позивачу повідомлено про те, що ними було виконано рішення судів щодо зарахування йому до стажу роботи коваля ручної ковки колгоспу імені Галана Косівського району Івано-Франківської області період роботи з 21 квітня 1982 року по 01 червня 1992 року. Оскільки, у задоволенні решти позовних вимог позивачу було відмовлено підстави для призначення пільгової пенсії були відсутні.

Вважаючи, що такими діями порушені його законні права, внаслідок чого заподіяно моральну шкоду, позивач звернувся до суд із позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до статей 6, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в результаті виконання рішень судів про зарахування ОСОБА_4 до стажу роботи коваля ручної ковки колгоспу імені Галана Косівського району Івано-Франківської області періоду роботи з 21 квітня 1982 року по 01 червня 1992 року позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Із заявою про переведення на цей вид пенсії позивач звернувся до відповідача 30 грудня 2015 року.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що перерахунок пенсії позивача слід проводити з дня подання ним заяви про переведення на інший вид пенсії.

Відповідно до частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, яким є ступінь вини заподіювача, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивачем не було доведено заподіяння діями та бездіяльністю відповідача моральної шкоди, яка полягла у моральних стражданнях, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

З такими висновками погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду і доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: