Справа № 545/4551/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 р. Справа № 545/4551/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2014р. по справі № 545/4551/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Завідувача сектором землеустрою та ринку земель Відділу держземагенства у Полтавському районі Сороківської С.В., третя особа Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, за участю Прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної

про визнання неправомірною, скасування відмови та зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського районного суду з позовом до Завідувача сектором землеустрою та ринку земель Відділу Держземагенства у Полтавському районі Сороківської С.В. (далі - відповідач), третя особа: Щербанівська сільська рада Полтавського району, в якому просив суд: скасувати відмову Завідувача сектору землеустрою та ринку земель Відділу Держземагентства у Полтавському районі у наданні переліків обмежень у використанні земельних ділянок, які відводяться у власність та погодити викопіювання з планово - картографічних матеріалів та проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с.Розсошенці, на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; зобов'язати Відділ Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області (далі Орган земельних ресурсів) (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 7), надати перелік обмежень у використанні земельної ділянки, яка відводяться у власність, погодити викопіювання з планово - картографічних матеріалів, а також розглянути і погодити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с. Розсошенці, на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано відмову Завідувача сектору землеустрою та ринку земель Відділу Держземагентства у Полтавському районі у наданні переліків обмежень у використанні земельних ділянок, які відводяться у власність та погодженні викопіювання з планово - картографічних матеріалів та проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с.Розсошенці, на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов'язано Відділ Держземагентства у Полтавському районі Полтавської області (далі Орган земельних ресурсів) (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 7), надати перелік обмежень у використанні земельної ділянки, яка відводяться у власність, погодити викопіювання з планово - картографічних матеріалів, а також розглянути і погодити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с. Розсошенці, на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Прокурор Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області, не погодившись судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2014 р. та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року апеляційну скаргу Прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області залишено без задоволення, постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2014р. по справі № 545/4551/14-а залишено без змін.

На зазначену ухвалу Заступником прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.05.2017 року касаційну скаргу Заступника прокурора Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області задоволено. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі договору купівлі-продажу № 4935 від 30.12.2006 року позивач є власником земельної ділянки загальною площею 1,82 га, що знаходиться в с. Розсошенці на території Щербанівської сільської ради.

На підставі зазначеного договору було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1

Маючи намір скористатися правом на зміну цільового призначення власної земельної ділянки, позивач звернувся до проектної організації та замовив виготовлення відповідного проекту землеустрою.

В процесі здійснення своєї діяльності виконавець землевпорядних робіт отримав висновок Відділу містобудування та архітектури Полтавської РДА про відсутність заперечень та можливість розміщення на вказаній території житлових будинків. Також позивачем було отримане Містобудівне обґрунтування щодо можливості зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва житлових будинків, висновок археологічної служби про відсутність перешкод у зміні цільового призначення земельної ділянки.

Листом № 312 від 02.10.2014 року Виконавець робіт із землеустрою звернувся до Відділу Держемагентства у Полтавському районі Полтавської області про надання переліку обмежень у використанні земельних ділянок, які відводяться у власність та погодити планово-картографічні матеріали, які є підставою для погодження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області на території Щербанівської сільської ради.

Листом-відповіддю № 0320/3201 від 07.10.2014 року Завідувачем сектору землеустрою та ринку земель Відділу Держземагентства у Полтавському районі було відмовлено у наданні зазначених вище переліків та погодження планово-картографічних матеріалів, що унеможливлює подальше погодження проекту із посиланням на те, що дана земельна ділянка в місцевому фонді по зберіганню технічної документації із землеустрою Відділу є земельною часткою (паєм), згідно проекту поділу земель на земельні частки (паї) в межах розпайованих земель бувшого КСП АФ ім. Т.Г. Шеченка на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Також у своїй відмові відповідач посилається на пункт 15 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України із зазначенням про наявність мораторію на зміну цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, для ведення особистого селянського господарства, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв).

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач помилково і безпідставно відмовив у наданні переліків обмежень у використанні земельних ділянок, які відводяться у власність та відмовив погодити викопіювання з планово - картографічних матеріалів та проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

За частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Стаття 1 Закону України "Про землеустрій" містить визначення поняття "цільове призначення земельної ділянки", згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

У ч. 1 ст. 81 ЗК України визначені способи набуття громадянами України права власності на земельні ділянки, якими є:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Одночасно, у ч. 9 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Особливий порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав передбачений Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", який полягає в тому, що земельні ділянки виділяються із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, колегія суддів зауважує, що вжите законодавцем у підпункті "б" п. 15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України словосполучення "виділені в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства" означає не спосіб набуття права власності на земельну ділянку (ст. 81 ЗК України), а спосіб формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав (ст. 79-1 ЗК України). На користь цього висновку свідчить також те, що мораторій поширюється як на саму земельну частку (пай), так і на сформований з цього паю об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку. Тобто, якщо земельна ділянка сформована як об'єкт нерухомого майна, внаслідок виділення в натурі земельного паю для ведення особистого селянського господарства, то для неї встановлений мораторій на зміну цільового призначення, а подальша зміна власника такої земельної ділянки не припиняє дію мораторію.

Відтак, незалежно від способу набуття позивачем права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", яка сформована внаслідок виділення земельного паю, до закінчення дії чи скасування введеного п.15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України мораторію, він позбавлений права змінювати цільове призначення цієї земельної ділянки.

Як вбачається з оскаржуваної відмови Завідувача сектору землеустрою та ринку земель Відділу Держземагентства у Полтавському районі у наданні переліків обмежень у використанні земельних ділянок, які відводяться у власність та погодженні викопіювання з планово - картографічних матеріалів та проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с.Розсошенці, на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідач посилався на те, що дана земельна ділянка в місцевому фонді по зберіганню технічної документації із землеустрою Відділу є земельною часткою (паєм), згідно проекту поділу земель на земельні частки (паї) в межах розпайованих земель бувшого КСП АФ ім. Т.Г. Шеченка на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та згідно до пункту 15 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України діє мораторій на зміну цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, для ведення особистого селянського господарства, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв).

Стаття 22 ЗК України визначає види використання сільськогосподарських земель, які відповідають їх цільовому призначенню, та осіб, які мають право на отримання таких земель у власність та у користування.

Згідно з положеннями зазначеної норми окрему групу суб'єктів сільськогосподарського землевикористання становлять громадяни, яким землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського товаровиробництва.

Правовий режим наведених видів землевикористання встановлюється ЗК та спеціальними законами.

Різний правовий режим земель сільськогосподарського призначення за видами використання підтверджується положеннями статті 121 ЗК України, якою встановлено норми безоплатної передачі у власність земельних ділянок громадянам. Розмір земельної ділянки для ведення садівництва, яку можна приватизувати безоплатно, становить не більше 0,12 га, у той час як розмір земельної ділянки для ведення фермерського господарства згідно з нормами безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України визначається розміром земельної частки (паю), встановленим для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, становить не більше 2,0 га. Наведена норма передбачає можливість збільшення цього розміру у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та її успадкування членами господарства. Вочевидь це зумовлено особливостями кожного виду використання земельної ділянки і спрямовано на дотримання основного з принципів земельного законодавства - раціонального використання земель.

Здійснення прав власника землі передбачає дотримання ним обов'язків, пов'язаних з володінням земельною ділянкою, першочерговим з яких згідно з пунктом «а» частини першої статті 90 ЗК визначено обов'язок забезпечення її використання за цільовим призначенням.

Наведене свідчить, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються у власність або передаються у користування, за конкретними цілями використання поділяються на види. Віднесення земельних ділянок сільськогосподарського призначення до того чи іншого виду позначається на їх правовому режимі (порядку використання), який відповідає їх цільовому призначенню (використанню).

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу і є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв'язку з чим гарантоване Конституцією право власності на землю має набуватися і реалізовуватися громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Саме на виконання зазначених конституційних положень та створення необхідної законодавчої бази (прийняття законів про ринок земель та державний земельний кадастр) для запровадження повноцінного ринку земель, а також з метою збереження стратегічно важливого для аграрного сектору економіки держави виду сільськогосподарських земель законодавець згідно з підпунктом «б» пункту 15 Перехідних положень ЗК України запровадив мораторій на купівлю-продаж та інші способи відчуження земельних ділянок, які перебувають у власності юридичних осіб та громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства та власникам земельних часток (паїв), крім обміну земельної ділянки на іншу відповідно до закону (стаття 14 Закону № 899-ІV), передачі їх у спадщину та вилучення земель для суспільних потреб.

Наведене обмеження не поширюється на право приватної власності на земельні ділянки іншого призначення (виду використання), які перебувають у власності громадян та юридичних осіб. І тому наведеною вище нормою ЗК законодавець з метою забезпечення виконання введеного мораторію заборонив також зміну цільового призначення та виду використання зазначених вище сільськогосподарських земельних ділянок.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.04.2014 року у справі №21-371а13.

Таким чином, земельна ділянка яку придбав позивач мала певні обмеження на час укладання договору купівля-продажу, передбачені підпунктом «б» пунктом 15 Перехідних положень ЗК України.

Аналіз наведених положень земельного законодавства дає підстави для висновку, що відповідач правомірно відмовив у наданні переліків обмежень у використанні земельних ділянок, які відводяться у власність та у погодженні викопіювання з планово - картографічних матеріалів та проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка знаходиться в с.Розсошенці, на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196 п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02.12.2014р. по справі № 545/4551/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Завідувача сектором землеустрою та ринку земель Відділу держземагенства у Полтавському районі Сороківської С.В., третя особа Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, за участю Прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області про визнання неправомірною, скасування відмови та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст постанови виготовлений 22.06.2017 р.