Справа № 820/1400/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"13" червня 2017 р. № 820/1400/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Стрєлка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Департаменту захисту економіки Національної поліції України
про визнання протиправним і скасування наказів, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд :

1. Визнати протиправними та скасувати п. 1 наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 288 о/с від 21.03.2017 року в частині притягнення капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби поліції за порушення вимог п.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" та п.2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 року № 1306 "Про правила дорожнього руху",

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 115 о/с від 23.03.2017 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

3. Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 27.03.2017 року.

4. Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

5. Постанову суду частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 27.03.2017 року та зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірним наказами від 21.03.2017 р. та від 23.03.2017 р. його було незаконно звільнено зі служби в Нацполіції України. Підставою для звільнення слугував висновок керівництва щодо порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 р. №1306 "Про Правила дорожнього руху", яке мало місце 21.03.2017 р., а саме керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Проте, на думку позивача, такий висновок спростовується, у зв'язку з тим, що відповідачем порушені строки та процедура проведення службового розвідування, за наслідками якої були винесені оскаржувані накази від 21.03.2017 року № 288 та від 23.03.2017 р. № 115.

Відповідач, Департамент захисту економіки Національної поліції України, з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України відбулося за наявності передбачених законом підстав і з дотриманням встановленої процедури, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що наказом Національної поліції України від 11.11.2015 року №170 о/с ОСОБА_1 був прийнятий на службу в Національну поліцію як такий, що прибув з міністерства внутрішніх справ.

13.08.2016 року в 04:00год. в місті Харкові по проспекту Науки, 7-Б, працівником поліції батальйону управління патрульної поліції в м.Харкові складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 415024 відносно ОСОБА_1, за порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протоколі зазначено, що 13.08.2017 року о 04:00 в м. Харкові по проспекту Науки, 7-Б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Toyota RAV4", д. н. АХ0404АІ з ознаками алкогольного сп'яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота.

24.02.2017 року наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 192 призначене службове розслідування за фактом складання адміністративного протоколу відповідно до ст. 130 КУпАП стосовно оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1.

У висновку згаданого службового розслідування від 21.03.2017 р., встановлено, що 13.08.2016 р. працівником поліції батальйону управління патрульної поліції в м. Харкові по проспекту Науки, 7-Б, був зупинений автомобіль НОМЕР_1 , що знаходився під керуванням, капітана поліції, ОСОБА_1, який за зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп'яніння. Згідно висновку Харківського обласного наркологічного диспансеру від 13.08.2016 р. о 05:00 капітан поліції ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Того ж дня, працівниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії АП2 № 415024 за ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначено, що за порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, капітана поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, звільнити зі служби в поліції.

Наказом Департаменту захисту економіки Нацполіції України № 115 о/с від 23.03.2017 року, позивача - капітана поліції ОСОБА_1, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), було звільнено зі служби в поліції. Підставою для прийняття наказу №115 о/с від 23.03.2017 року є наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України №288 від 21.03.2017 року ("Про притягнення до дисциплінарної відповідальності"), відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з поліції за порушення вимог. п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 р. №1306 "Про Правила дорожнього руху.

Надаючи правову оцінку спірними правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1). Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2).

У п.4 Розділу 11 Закону України Про Національну поліцію, зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію від 23.12.2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Положеннями ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України 12.03.2013 року № 230, (далі Інструкція № 230).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами особи рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Положеннями п. 3.3 Інструкції № 230, передбачено, що проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення.

Відповідно до Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, службова дисципліна, це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ст. 1). Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Положеннями ст. 7 Дисциплінарного статуту, визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Приписами п. 5.4 Інструкції № 230 передбачено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, з урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП перебувала в провадженні Ленінського районного суду міста Харкова, розглянута та вирішена по суті 30.09.2016 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2016 року по справі № 642/5275/16-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 08.11.2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Таким чином, датою набрання законної сили постановою суду, яка встановлює винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є 08.11.2016 року.

Приписами ч. 4 ст. 72 КАС України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Враховуючи вищезазначене, на момент прийняття оскаржуваних наказів, з дня закінчення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме з 08.11.2016 року, пройшов місячний термін для накладення дисциплінарного стягнення на позивача, а відтак звільнення позивача зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» відбулось незаконно, у зв'язку з чим спірні накази підлягають скасуванню з огляду на їх протиправність.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу застосовано за відсутності правових підстав, без урахування усіх обставин у справі та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності.

Протиправність оскаржуваних наказів вказує на наявність правових підстав для поновлення позивача, капітана поліції ОСОБА_1, на посаді оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Згідно частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовної вимоги в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказів, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказів, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Скасувати п. 1 наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 288 о/с від 21.03.2017 року в частині притягнення капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби поліції за порушення вимог п.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" та п.2.9 "а" постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 року № 1306 "Про правила дорожнього руху".

Скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 115 о/с від 23.03.2017 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 27 березня 2017 року.

Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 27.03.2017 року.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.03.2017 року.

Постанову суду частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 27.03.2017 року та зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 19 червня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.