Справа № 803/1906/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/2921/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

28.12.2016 року позивач - Головне управління ДФС у Волинській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по фінансових санкціях в сумі 17 000,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року позов задоволено повністю. Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави заборгованість по фінансових санкціях у розмірі 17 000,00 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням від 25.07.2016 року № до відповідача у відповідності до абзацу п'ятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. Відповідачем вказане рішення не оскаржувалося ні в адміністративному, ні в судовому порядку, доказів сплати фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 грн. не надано.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з неповним з'ясуванням обставин справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що строк дії дозвільного документу, протягом якого суб'єкт може провадити відповідну господарську діяльність, спливає у відповідний місяць та число останнього року строку, який визначений у спеціальному дозволі, тобто о 23:59 годині останнього дня визначеного строку. Із ліцензії реєстраційний №40318-64-50074 видно, що термін її дії встановлювався з 31 вересня 2014 року по 21 вересня 2015 року. Тобто закінчення дії вказаної ліцензії припадає на 23 год 59 хв. 21 вересня 2015 року.

Крім того, апелянт звертає увагу, що продаж алкогольних напоїв здійснювався не в період відсутності ліцензії, тобто з 21.09.2015р. по 26.09.2015р, як стверджує позивач, а лише в останній день дії ліцензії реєстраційний №40318-64-50074, тобто 21.09.2015 р., що свідчить додаток №1 до акту перевірки від 27.01.2016 року.

У період з 22.09.2015р. по 27.09.2015р. - день введення в дію нової ліцензії продаж алкогольних напоїв не здійснювався.

Таким чином ліцензія реєстраційний №40318-64-50074 була чинною 21.09.2016 року, і саме в цей день здійснювався роздрібний продаж алкогольних напоїв.

Отже, висновок ГУ ДФС Волинської області про безліцензійний продаж алкогольних напоїв є таким, що не відповідає дійсності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 27.01.2016 працівниками ГУ ДФС у Волинській області, на підставі наказу від 20.01.2016 № 47 про проведення фактичної перевірки та направлень на перевірку від 20.01.2016 № 0000024 та № 0000023, було проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів господарської одиниці - кафе-кондитерської, розташованого за адресою: вул. Московська, 69, м. Луцьк, та належить субєкту гоподарювання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки складено акт № 03/12/21/НОМЕР_1 від 28.01.2016р., в якому зафіксовано порушення, зокрема, вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних і тютюнових виробів», а саме: факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

27.01.2016 року працівниками ГУ ДФС у Волинській області складено акти № 1/21 про відмову від підпису у наказі та направленні на перевірку, а також № 2/21 про відмову від підписання акта перевірки барменом - ОСОБА_2

На підставі вказаного акта перевірки начальником Головного управління ДФС у Волинській області прийнято рішення № від 25.01.2017 року, згідно з яким до відповідача у відповідності до абзацу п'ятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії.

Копія даного рішення із супровідним листом про роз'яснення порядку його оскарження, порядку та строків сплати фінансових санкцій була надіслана 25.07.2016 вих. № 412/ФОП/03-20-40-01-14 на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 рекомендованим листом (а.с.16). Вказане рішення відповідач отримала 01.08.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16 на звороті).

Відповідачем вказане рішення не оскаржувалося ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон).

В силу ст. 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ч. 1 ст. 17 цього Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини 2 зазначеної статті до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спирт етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 грн.

Частиною 4,5 ст. 17 Закону встановлено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок) у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Із матеріалів справви видно, що рішення про застосування фінансових санкціій № від 25.07.2016р. у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії відповідач отримала 01.08.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16 на звороті).

Відповідачем вказане рішення не оскаржувалося ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

Таким чином, як слідує із матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 грн.

Будь-яких доказів у підтвердження погашення вказаних штрафних санкцій відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №803/1906/16 за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
В. П. Сапіга

Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2017 року