Справа № 810/7161/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7161/14 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С. О. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Броварьскої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2016, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.10.2014 № , згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість» на 14 011 250,00 грн., з яких: 9 340 833,00 грн. - за основним платежем, 4 670 417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2015 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 апеляційну скаргу ОДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015 касаційну скаргу Броварської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Київській області залишено без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 04.10.2016 заяву Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області задоволено частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2015, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.05.2015 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засідання з'явилися учасники процесу. Представники апелянта підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити позов. Представник відповідача просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав вірну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому виходив з того, що не доведено факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Карраген» і ТОВ «Білдінг-Індастрі», а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області з 22.08.2014 по 29.08.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ Карраген за травень 2014 року та ТОВ Білдінг-Індастрі за червень 2014 року.

За результатом перевірки складений акт від 12.09.2014 №550/10-06-22-01/37199618, відповідно до якого виявлені порушення позивачем, зокрема, наступних вимог законодавства:

- пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 9 340 833,00 грн., у тому числі за травень 2014 року на суму 600 000,00 грн., за квітень 2014 року на суму 8 740 833,00 грн.

Висновки контролюючого органу засновані на твердженні про фіктивний характер господарських операцій, які були здійсненні позивачем з ТОВ Карраген в травні 2014 року та з ТОВ Білдінг-Індастрі в червні 2014 року.

На підставі акта перевірки Броварською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.10.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 14 011 250,00 грн., з яких: 9 340 833,00 грн. - за основним платежем; 4 670 417,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Апелянт вказує на безпідставність твердження податкового органу про неправомірне формування ДП «Укрспирт» податкового кредиту за господарськими операціями, що здійснювались між ним та ТОВ «Карраген» і ТОВ «Білдінг-Індастрі», з огляду на відсутність ознак реального характеру цих операцій. Зазначає, що реальність здійснення господарських операцій між позивачем та цими його контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства і є документами первинного обліку, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Карраген» і ТОВ «Білдінг-Індастрі» на час спірних відносин були зареєстровані як платники податку відповідно до вимог чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

18.04.2014 між ДП «Укрспирт» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Карраген (постачальник) був укладений договір поставки зернових культур №01-14-12, пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти тощо, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити таку продукцію.

Відповідно до пункту 3.1 Договору асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у додаткових угодах, що додаються до цього договору, і є його невід'ємними частинами.

Згідно з умовами вказаного договору постачання продукції повинно було здійснюватись транспортом постачальника (п. 4.2) на умовах DDP, що згідно з правилами Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару до місця розвантаження товару, без розвантаження транспортного засобу в названому місці призначення, несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця); адресу місця розвантаження продукції для кожної партії товару має визначати покупець у додаткових угодах (п.п. 4.3, 4.5).

Оплата продукції мала здійснюватись шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (п.5.1 договору).

Додатковою угодою від 18.04.2014 №1 до договору поставки зернових культур від 18.04.2014 №01-14-12 сторони погодили ціну, обсяг та період поставки партії кукурудзи.

У травні 2014 року позивач одержав від ТОВ «Карраген» вісім рахунків на оплату кукурудзи на загальну суму 63900000,00 грн. у тому числі ПДВ - 10650000,00 грн.

У травні 2014 року позивач на підставі восьми платіжних доручень перерахував на банківський поточний рахунок ТОВ «Карраген» кошти на загальну суму 63900000,00 грн. у тому числі ПДВ - 10650000,00 грн., а саме: від 06.05.2014 № 215 на суму 6930000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1155000,00 грн.; від 06.05.2014 № 971 на суму 8100000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1350000,00 грн.; від 06.05.2014 № 970 на суму 7920000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1320000,00 грн.; від 06.05.2014 № 969 на суму 7110000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1185000,00 грн.; від 07.05.2014 № 237 на суму 16200000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2700000,00 грн.; від 12.05.2014 № 35 на суму 6660000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1110000,00 грн.; від 12.05.2014 № 354 на суму 7380000,00 грн., у тому числі ПДВ - 1230000,00 грн.; від 22.05.2014 № 711 на суму 3600000,00 грн., у тому числі ПДВ - 600000,00 грн.

Таким чином, податок на додану вартість на загальну суму 10650000,00 грн. позивач перерахував ТОВ «Карраген» у складі ціни за придбаний товар.

На підтвердження права на формування податкового кредиту за вказаними господарськими операціями позивач отримав від ТОВ «Карраген» чотири податкових накладних на загальну суму 63900000,00 грн. у тому числі ПДВ - 10650000,00 грн., а саме: від 06.05.2014 № 204 на суму 30060000,00 грн., у тому числі ПДВ - 5010000,00 грн.; від 07.05.2014 № 205 на суму 16200000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2700000,00 грн.; від 12.05.2014 № 206 на суму 14040000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2340000,00 грн.; від 22.05.2014 № 207 на суму 3600000,00 грн., у тому числі ПДВ - 600000,00 грн.

Усі податкові накладні у день їх видачі ТОВ «Карраген» зареєструвало в Реєстрі податкових накладних, який ведеться Державною фіскальною службою України, копії квитанцій про прийняття податкової звітності були надані позивачу і наявні у матеріалах справи.

12.06.2014 між ДП «Укрспирт» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Індастрі" (постачальник) був укладений договір поставки зернових культур №01-14-20, пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти тощо, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити таку продукцію.

Відповідно до пункту 3.1 Договору асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у додаткових угодах, що додаються до цього договору, і є його невід'ємними частинами.

Згідно з умовами вказаного договору постачання продукції повинно було здійснюватись транспортом постачальника (п. 4.2) на умовах DDP, що згідно з правилами Інкотермс 2010 означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару до місця розвантаження товару, без розвантаження транспортного засобу в названому місці призначення, несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця); адресу місця розвантаження продукції для кожної партії товару має визначати покупець у додаткових угодах (п.п. 4.3, 4.5).

Оплата продукції мала здійснюватись шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку (п.5.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 12.06.2014 до договору поставки зернових культур від 12.06.2014 №1-14-20 сторони узгодили вид продукції, що підлягала постачанню (кукурудза), обсяг поставки, ціну продукції за тону, період та адресу поставки - МПД ДП "Укрспирт" згідно з переліком.

На виконання умов укладеного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Індастрі" були виставлені позивачеві наступні рахунки на загальну суму 42 480 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 7 080 000,00 грн.

У червні 2014 року позивач на підставі трьох платіжних доручень перерахував на банківський поточний рахунок ТОВ "Білдінг-Індастрі" кошти на загальну суму 22 205 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 3 700 833,33 грн.

ТОВ "Білдінг-Індастрі" виписало позивачеві дві податкові накладні на загальну суму 22 205 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 700 833,33 грн.( від 12.06.2014 №1 на суму 20 205 000,00 грн., у тому числі ПДВ 3 367 500,00 грн.; від 24.06.2014 №4 на суму 2 000 000,00 грн., у тому числі ПДВ 333 333,33 грн.)

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

В п. 200.3 ст. 200 ПК України зазначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Контролюючим органом зазначено, що згідно акта ДПІ у Печерському районі м. Києва від 24.07.2014 №2024/26-55-22-08/39025703 про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Індастрі" була встановлена маніпуляція звітними даними цим товариством, що надало можливість сформувати технічний податковий кредит, що тягне за собою виникнення розбіжностей з ПДВ в базах даних Міндоходів України та надало можливість в подальшому сформувати сумнівний податковий кредит по ланцюгу постачання від ТОВ «Білдінг-Індастрі» до вигодонабувача в сумі 10 166 667,00 грн. ПДВ, який, в свою чергу, використовує даний схемний податковий кредит з метою заниження зобов'язань з податку на додану вартість. У вказаному акті про неможливість проведення зустрічної звірки зазначено про встановлення: відсутності будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автомобільного та іншого транспорту, а також устаткування, необхідного для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; відсутності інформації про загальну чисельність працюючих осіб на ТОВ "Білдінг-Індастрі"; відсутності у зазначеного платника податків трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, сировини та матеріалів для здійснення основного виду діяльності; відсутності дозвільних документів на проведення необхідної господарської діяльності.

Згідно висновку експерта від 05.09.2014 №701 сектору №1 ТКЗ ОВС НДЕКЦ, підписи на первинних документах від імені ОСОБА_3 (директор ТОВ «Карраген») виконані іншою особою, а також на лист оперуповноваженого ГУ Міндоходів у Київській області від 04.09.2014 №7097/7/10-36-07-07, в якому зазначено, що допитаний ним в якості свідка керівник ТОВ "Карраген" ОСОБА_3 повідомив, що ніяких фінансово-господарських документів стосовно діяльності зазначеного товариства він не підписував, а директором цієї юридичної особи він став за грошову винагороду та без мети здійснення господарської діяльності.

Відповідно до копії ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04.02.2016 у справі №757/2403/16-к, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину (стаття 205 Кримінального кодексу України) визнав повністю та пояснив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставинах; зазначив, що в листопаді 2013 року підписав документи ТОВ «Карраген» за грошову винагороду, так як перебував у скрутному матеріальному становищі, не мав наміру здійснювати господарську діяльність, та в подальшому такої діяльності не здійснював; фактично директором товариства не був та господарської діяльності від його імені не здійснював.

Від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 було звільнено у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закрито.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року засновника і директора ТОВ «Білдінг-Індастрі» визнано винним у пособництві фіктивному підприємництву придбанні субєкта підприємницької діяльності ТОВ «Білдінг-Індастрі» з метою прикриття незаконної діяльності. Вироком встановлено, що невстановлені слідством особи, які діяли від імені ТОВ «Білдінг-індастрі», з метою прикриття незаконної діяльності, документально оформили фіктивні фінансово-господарські операції із ДП «Укрспирт» щодо купівлі-продажу кукурудзи, на підставі яких ДП «Укрспирт» перерахувало на розрахунковий рахунок ТОВ «Білдінг- індастрі» кошти в сумі 114180 000 грн та безпідставно сформувало податковий кредит з ПДВ.

Відповідно до частини 4 статті 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Таким чином, факт здійснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фіктивного підприємництва у вигляді придбання суб'єктів підприємницької діяльності - ТОВ «Карраген» та ТОВ «Білдінг-Індастрі» відповідно - з метою прикриття незаконної діяльності, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає додатковому доказуванню.

За встановлених у вироку та ухвалі суду обставин вбачається, що підприємства-контрагенти позивача були перереєстровані на підставних осіб, які не мали наміру здійснювати господарську діяльність, передбачену законодавством та статутними документами підприємств. У даному випадку підприємства знаходилися поза межами контролю формальних (номінальних) директорів, а від імені контрагентів невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цих підприємств. При цьому, як вбачається з вироку та ухвали суду, номінальні директори нікого не уповноважували на вчинення дій від імені товариств та відсутні відомості щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені товариств.

Враховуючи встановлені Печерським районним судом міста Києва у вищевказаних ухвалі та вироку обставини, податкові накладні та інші документи, виписані від імені ТОВ «Карраген» ОСОБА_3 та від ТОВ «Білдінг-Індастрі» - ОСОБА_4, які заперечують свою участь у створенні та діяльності зазначених підприємств, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважною особою первинними документами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є безпідставним.

У постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 (справа №21-421а11) суж зробив висновок, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 26.01.2016 у справі №2а-15327/12/2670, від 22.03.2016 у справі №2а-1670/7873/11, від 12.04.2016 у справі №2а-2433/09/0870, від 24.05.2016 у справі №П/808/58/14 (реєстраційні номери судових рішень в ЄДРСР - 55953481, 56847206, 57677822, 58552326).

Враховуючи викладене у сукупності, твердження відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, спірне податкове повідомлення-рішення є законними і правові підстави для його скасування відсутні. В свою чергу, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі за адміністративним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Броварьскої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 20.06.2017.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.