Справа № 185/750/17(2-а/185/107/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2017 рокусправа № 185/750/17(2-а/185/107/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 р.

у справі № 185/750/17(2-а/185/107/17)

за позовом ОСОБА_1

до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в якому просить визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначення йому з 12.01.2017 року пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити йому пенсію за віком з 12.01.2017 року відповідно до ст. 26 з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, а постанова суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 18.03.2002 року перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області отримує пільгову пенсію за віком по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

10.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача № 1750/07/18 від 18.01.2017 року позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, на думку відповідача, позивач вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України " Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Нормами ст. 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV .

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року включно.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058.

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки відсутні.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію викладену в постанові Верховного суду України 29.11.2016 року № 133/476/15-а та № 2а/199/138/17 від 22.12.2015 року, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України повинна враховуватись судами при застосуванні правових норм в аналогічних правовідносинах, проте вважає за необхідне зазначити, що у справі, яка розглядалася Верховним судом України предметом спору було переведення з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії на пенсію за віком ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тоді як предметом спору у справі, що розглядається є переведення з пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на пенсію за віком на загальних підставах, що фактично є повторним призначенням пенсії за віком.

Таким чином, предмет спору та спірні правовідносини в даній справі та у справі, що переглядалась Верховним Судом України, є різними і не можуть ототожнюватись, у зв'язку з чим посилання позивача на вказану вище постанову ВСУ є безпідставним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з повним встановлення обставин по справі, яким надана вірна юридична оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права під час апеляційного перегляду справи судовою колегією не встановлено. В межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 р. у справі № 185/750/17(2-а/185/107/17) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 20.06.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак