Справа № 815/2067/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2067/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 24.02.2017р. №231-17, посилаючись на те, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк" визнано неплатоспроможним, та призначено тимчасову адміністрацію, однак податковим органом, всупереч приписам ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», прийнято спірну податкову вимогу від 24.02.2017р. №231-17. Крім того, позивач наголошує на тому, що до правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач - Державна податкова інспекція у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 25.05.2017р. вхід.№15191/17, та від 26.05.2017р. вхід.№15278/17), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваної податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17, оскільки право виставляти податкову вимогу у контролюючого органу виникає за наявності у платника податків непогашеної у встановлені строки суми узгодженого грошового зобовязання. Також, відповідач зазначає, що у Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" наявний податковий борг по податку на нерухоме майно, що зумовило виставлення контролюючим органом оскаржуваної податкової вимоги. Крім того, спірна податкова вимога від 24.02.2017р. №231-17 не свідчить про нарахування позивачу жодних фінансових чи інших санкцій, не є підтвердженням того, що на майно боржника накладено арешт, зареєстровано податкову заставу чи вжито інших заходів щодо стягнення податкового боргу, а тому факт надіслання платнику податків податкової вимоги жодним чином не порушує приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до суду надійшло клопотання (вхід.№ЕП/2183/17 від 12.06.2017р.) про розгляд справи без її участі, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з наявністю станом на 24.02.2017р. в Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" узгодженої суми податкової заборгованості по земельному податку, 24.02.2017р. Державною податковою інспекцією у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області винесено Податкову вимогу №231-17 щодо визначення суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується юридичними особами, котрі є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 2257,88грн., з яких 1890,96грн. - основний платіж, 366,92грн. - пеня.

Крім того, судом встановлено, що у вищеозначеній податковій вимозі від 24.02.2017р. №231-17 контролюючим органом зазначено, що починаючи з 30.04.2016р. на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України. Органом доходів і зборів буде здійснено опис майна у податкову заставу. У разі несплати суми податкового боргу до платника податків будуть застосовані передбачені Податковим кодексом України заходи стягнення податкового боргу. Публічні торги з продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Не погодившись з означеною податковою вимогою від 24.02.2017р. №231-17 Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, позивач - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання її протиправною, та скасування.

Так, на думку суду, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 24.02.2017р. №231-17, підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, згідно податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наданих Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний Банк" до ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ Міндоходів (ДФС) в Одеській області, зокрема, від 17.02.2015р. № за 2015рік, річна сума податку на нерухоме майно, яка підлягає сплаті за даними платника, Товариством самостійно визначено у загальному розмірі 1077,93грн.; від 12.02.2016р. № за 2016рік, річна сума податку на нерухоме майно, яка підлягає сплаті за даними платника, Товариством самостійно визначено у загальному розмірі 2439,06грн.; від 25.05.2016р. № за 2016рік, річна сума податку на нерухоме майно, яка підлягає сплаті за даними платника, Товариством самостійно визначено у загальному розмірі 813,03грн.

Також, судом з'ясовано, що на підставі Постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» від 20 листопада 2014року №733, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 20 листопада 2014року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014року в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 лютого 2015року №35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20 березня 2015року (включно).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 20.03.2015р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015р. по 19.03.2016р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016р. №213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк", та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної Марини Анатоліївни строком на два роки до 19.03.2018р. включно.

Порядок здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, та здійснення тимчасової адміністрації в банку, а також наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI (зі змінами та доповненнями), згідно з пунктом 16 частини 1 статті 2 якого тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Отже, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на період дії тимчасової адміністрації встановлено обмеження щодо примусового стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Пунктом 2 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Форма бланку податкової вимоги встановлена Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. №576 «Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків».

Отже, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов'язку, та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов'язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлений строк, контролюючий орган одразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що направлення контролюючим органом, у даному випадку, на адресу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" спірної податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17 в частині щодо визначення суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується юридичними особами, котрі є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 1890,96грн., не пов'язане з жодною обставиною, яка передбачена частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом встановлено, що у податковій вимозі від 24.02.2017р. №231-17 сума узгодженого грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується юридичними особами, котрі є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 1890,96грн Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний Банк" самостійно визначено у податкових деклараціях, однак не сплачено у встановлені законодавством терміни.

Таким чином, судом встановлено, що метою оформлення, та надіслання податковим органом на адресу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" спірної податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17 в частині щодо визначення суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується юридичними особами, котрі є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 1890,96грн., є повідомлення такого платника про виникнення у нього податкового боргу, та в жодному разі не можуть розцінюватися примусовим стягненням коштів банку, в розумінні положень ст.95 Податкового кодексу України, передача майна у податкову заставу, відповідно до статті 88 Податкового кодексу України, чи накладення арешту на майно такого платника.

При цьому, згідно з п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, примусове стягнення коштів, та майна банку, або звернення стягнення на майно банку можливо не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) позивачу спірної податкової вимоги, та лише за рішенням суду.

Зі змісту ст.ст.88, 89 Податкового кодексу України вбачається, що майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, право на яку виникає, зокрема, у разі несплати у встановлені Податковим кодексом України строки суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому, право податкової застави не потребує письмового оформлення.

Таким чином, саме по собі скерування контролюючим органом на адресу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17 в частині щодо визначення суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується юридичними особами, котрі є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 1890,96грн. не порушує приписів п.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки, у даному випадку, податковим органом не накладався арешт на кошти чи майно банку, не здійснювалося примусове стягнення коштів, та майна банку, у зв'язку з чим викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено особливої процедури чи заборони щодо повідомлення банку, в період дії тимчасової адміністрації, про наявність у такого банку податкового боргу, тобто виставлення податкової вимоги в означеній частині.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, судом з'ясовано, що спірна податкова вимога від 24.02.2017р. №231-17 в частині щодо визначення суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, котрий сплачується юридичними особами, котрі є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 1890,96грн. відповідає приписам Податкового кодексу України, та не порушує положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, судом встановлено, що контролюючим органом, у період дії тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк", з урахуванням п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України, позивачу нараховувалась пеня, у зв'язку з чим, та беручи до уваги, що відповідно до п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), суд дійшов висновку щодо протиправності винесення податковим органом спірної податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17 в частині щодо нарахування пенсі у сумі 366,92грн.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17, підлягають задоволенню частково, з вищенаведених підстав.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ч.3 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 24.02.2017р. №231-17, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 24.02.2017р. №231-17 в частині щодо нарахування пенсі у сумі 366,92грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати розподілити відповідно до приписів ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.