Справа № 344/11028/16-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6146/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Гуляка В.В., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року у адміністративній справі №344/11028/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, третя особа - 417 Управління начальника робіт, про визнання неправомірною відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання зарахувати період роботи з 06.03.1987р. по 21.08.1992 року та за період роботи з 05.10.1997 року по 30.11.2012 р. у військовій частині НОМЕР_1 (на даний час 417 Управління начальника робіт) до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 13.07.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, третя особа - 417 Управління начальника робіт в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 неправомірними. Зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 06.03.1987р. по 30.11.2012р. у військовій частині НОМЕР_1 (зараз 417 Управління начальника робіт) до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 13 липня 2016 року.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, третя особа 417 Управління начальника робіт, про визнання неправомірною відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання зарахувати період роботи з 06.03.1987р. по 21.08.1992 року та за період роботи з 05.10.1997 року по 30.11.2012 р. у військовій частині НОМЕР_1 (на даний час 417 Управління начальника робіт) до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 13.07.2016 року - відмовлено.
Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.
Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в судове засідання на виклик суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий в/ч НОМЕР_1 (було перейменовано в А-1889, на даний час 417 Управління начальника робіт) з 06.03.1987р. на посаду газоелектрозварника ручної зварки 4 розряду в ОГМ, а 30.11.2012р. звільнений з цієї посади, згідно записів трудової книжки.
ОСОБА_1 був прийнятий за записами трудової книжки газоелектрозварником ручної зварки 4 р., а потім присвоєно 5 розряд, але вже електрозварника (а не газоелектрозварника), а з жовтня 2001р підтверджено право на пільгове забезпечення по Списку №2.
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за №1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року за № 10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року за № 162, постанови від 16.01.2003р. №36 затверджено Списки №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом першої інстанції встановлено при розгляді даного спору, що позивач хоча і був прийнятий на посаду газоелектрозварником ручної зварки 4 розряду, проте в подальшому кваліфікація йому присвоєна - електрозварника 5р. (а не газоелектрозварника), а з врахуванням наказу командира в/ч 11844 №18 від 23.01.1995р., записів особових рахунків ОСОБА_1 за 1987-1999 роки (із записом ел.зварник), а також наказу командира в/ч 11844 №111 від 15.07.1998р., позивач працював електрозварником та виконував саме таку роботу, а не газоелектрозварником чи електрогазозварником. При цьому, саме ОСОБА_1 та ще 8-м електрозварникам ручної зварки не було підтверджено право на пільгову пенсію через невстановленої тривалості часу при виконанні таких робіт. А також, як зазначено вище, проведено атестацію робочого місця електрозварник ручного зварювання за наказом №18 від 23.01.1995р. проте не робочого місця ОСОБА_1 , та робочого місця електрогазозварник з жовтня 2001 року, про що свідчить висновок Держекспертизи умов праці від 08.11.2001р. №531, від 11.09.2002р. №643, від 26.08.2008р. №3973. Також суд першої інстанції звернув увагу на те, що за висновком від 18.08.2000р. №321, експертиза по якому проводилася у 2000 році з врахуванням саме наказу командира в/ч 11844 №18 від 23.01.1995р., за п.1 результати атестації робочих місць визначено дійсними по робочому місцю електрозварник ручного зварювання в ремонтно-механічній майстерні (що співпадає з п.1 наказу №18 від 23.01.1995р.), а за п.3 висновку - рішення атестаційної комісії щодо не підтвердження права на пільгове забезпечення визнано таким що відповідає вимогам чинного законодавства, однак щодо п.3 наказу №18 від 23.01.1995р. яким зроблено виняток щодо працівників електрозварників через невстановленої тривалості часу при виконанні таких робіт, висновок Держекспертизи умов праці від 18.08.2000р. №321 даних не містить.
19.07.2016р. позивач звернувся до відповідача про призначення пенсії за віком, однак йому було відмовлено через відсутність пільгової довідки по місцю його праці.
Судом першої інстанції витребувано довідку, яка б підтверджувала пільговий характер роботи позивача, на підставі ухвали суду було надані: заперечення на позов та докази якими обґрунтовано таке заперечення.
Порядок застосування зазначеного Списку №2 визначається „Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.05 року за №383 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/117731.
Згідно положення п. 3 зазначеного Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.
Положенням п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах і за результатами атестації робочих місць.
Постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року за №1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року за № 10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року за № 162, постанови від 16.01.2003р. №36 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, займана посада позивача входить до такого Списку №2.
Відповідно до ст. 100 вказаного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на час звернення до відповідача з заявою по призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до трудової книжки, позивачем було досягнуто певний вік, який дозволяє розгляд заяв про призначення пенсій на пільгових умовах, його загальний стаж роботи становив 30 років 1 місяць 29 днів. Проте, з врахуванням його праці в період з 06.03.1987р. по 21.08.1992р., який слід врахувати за переліком посад що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, так як наведений спірний стаж позивача відноситься до пільгового стажу, оскільки посада електрозварника, на якій працював позивач, передбачена Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, однак іншого періоду врахування позивачу як пільгового стажу, а саме за вимогами позову з 05.10.1997р. по 30.11.2012р., суду позивачем не наведено доказів щодо неправомірності дій відповідача при не зарахуванні такого стажу до пільгового.

Як визначено частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року у адміністративній справі №344/11028/16-а - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: В.В. Гуляк

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 20 червня 2017 року.