Справа № 404/169/17 (2-а/404/189/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2017 рокусправа № 404/169/17 (2-а/404/189/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2017 року у справі № 404/169/17 (2-а/404/189/17) за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання рішення протиправним, скасувати рішення та зобов'язати здійснити перерахунок і виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати незаконним дії відповідача щодо відмови в проведенні обрахунку пенсії з урахуванням виплачених надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань;

- зобов'язати відповідача здійснити обчислення та виплату пенсії з дня її призначення, виходячи з 87 % суми заробітної плати державного службовцю з урахуванням усіх складових заробітної плати, що включаються в заробіток для обчислення пенсії за 24 календарні місяці (у тому числі інші виплати: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці, премії) та сум індексації.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем подано адміністративний позов не з вимогами про перерахунок пенсії, а з вимогами донарахувати та доплатити пенсію з моменту її призначення з урахуванням всіх складових заробітної плати, що було проігноровано відповідачем на момент обрахування і призначення пенсії у 2010 році.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС та ч. 1 ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника відділу акцизного збору управління оподаткування юридичних осіб ДПІ в м. Кіровограді та з 08.04.2010 року їй призначена пенсія державного службовця.

Оскільки при розрахунку розміру заробітної плати позивача не було взято суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків та премії, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, позивач 17.11.2016 р. звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок розміру пенсії з урахуванням відповідних складових заробітної плати на підставі довідки № 139/05 та № 140/05 від 17.11.2016 р. (а.с.11,12-14).

Рішенням від 21.11.2016 року № 809233 відповідачем було відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, яке мотивоване тим, що з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року з 01.06.2015 року відсутні підстави для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям (а.с.16).

Листом від 23.11.2016 року № 565/Л-11 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні відповідного перерахунку на підставі поданої довідки з огляду на вищенаведені обставини (а.с.15).

Визнання протиправною відмови в перерахунку пенсії з дня її призначення, виходячи з 87% суми заробітної плати державного службовця з урахуванням усіх складових заробітної плати, що включаються в заробіток для обчислення пенсії за 24 календарні місяці (у тому числі інші виплати: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і надбавки за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу) та сум індексації, та зобов'язання вчинити такі дії і мало бути предметом судового розгляду.

Натомість, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у неї були відсутні законні підстави для перерахунку пенсії через скасування п.4 постанови Кабінету міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» та за відсутністю нового правового режиму регулювання спірного питання.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії) (далі - Закон № 3723-ХІІ) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно з частиною другою статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частина сьома статті 33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною шостою статті 33 Закону № 3723-ХІІ державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що види оплати праці та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсії, повинні входити до складу заробітної плати, яку отримував державний службовець на час виходу на пенсію, оскільки таке звуження суперечило б статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань має систематичний характер, виплачувалася щорічно і являлась об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 р. індексації підлягає оплата праці найманих працівників, підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Індексація заробітної плати являє собою дохід, з якого відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів відповідно до діючого законодавства на день одержання заробітку (виплат, доходу).

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, суми виплат зазначені у наданих позивачем довідках, входять до складу фонду оплати праці.

Слід зазначити й те, що за змістом наведених норм статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14 травня, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№ № 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа № 21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо протиправності рішення відповідача про відмову у перерахунку позивачу пенсії з включенням до розрахунку (складу заробітної плати) розміру нарахованих та виплачених сум інших виплат, які позивач фактично отримувала на день звільнення.

Посилання заявника апеляційної скарги на зміни в правовому регулюванні пенсійного забезпечення державних службовців та відсутності підстав для перерахунку пенсії з 01.06.2015 року, визнаються колегією суддів апеляційного суду безпідставними та необґрунтованими, оскільки в даному випадку спірні правовідносини стосуються неправомірного не включення відповідачем до складу заробітної плати, з якої обчислюється пенсія певних її складових (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за вислугу років тощо), на які позивач мала право на включення ще під час призначення пенсії, а не перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 01 липня 2014 року у справі № 21-244а14 висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, і на що не звернув увагу суд першої інстанції, відмовляючи в позові, що право на виплату пенсії з урахуванням спірних складових заробітної плати надано позивачці з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про здійснення обчислення та виплати пенсії саме з дня її призначення, тобто з 08.04.2010 року, не можуть бути задоволені, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії, тобто починаючи з дати отримання призначеної йому пенсії - квітень 2010 року.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 статті 102 КАС України визначено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй пенсії, тобто починаючи з дати отримання призначеної їй пенсії - квітень 2010 року, клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку з поважних причин остання не надавала, при цьому з позовом до суду вона звернулася 30 грудня 2016 року відповідно до штемпелю на конверті, а відповідно суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 08.04.2010 року по 30.06.2016 року, включно, підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Приписами частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця із врахуванням всіх складових заробітної плати 17.11.2016 року, у зв'язку з чим та з урахуванням приписів ч. 4 ст. 45 Закону № 1058, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позовні вимоги з урахуванням ч.2 ст. 11 КАС України підлягають задоволенню з 01 грудня 2016 року, а відтак вимоги адміністративного позову за період з 01.07.2016 року по 30.11.2016 року включно задоволенню не підлягають, як безпідставні.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2017 року у справі № 404/169/17 (2-а/404/189/17) скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії, виходячи з 87 % суми заробітної плати державного службовцю з урахуванням усіх складових заробітної плати, що включаються в заробіток для обчислення пенсії за 24 календарні місяці (у тому числі інші виплати: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці, премії) та сум індексації відповідно до поданих довідок № 139/05 та № 140/05 від 17.11.2016 р.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з 87 % суми заробітної плати державного службовцю з урахуванням усіх складових заробітної плати, що включаються в заробіток для обчислення пенсії за 24 календарні місяці (у тому числі інші виплати: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці, премії) та сум індексації відповідно до поданих довідок № 139/05 та № 140/05 від 17.11.2016 р. з 01 грудня 2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії, виходячи з 87 % суми заробітної плати державного службовцю з урахуванням усіх складових заробітної плати, що включаються в заробіток для обчислення пенсії за 24 календарні місяці (у тому числі інші виплати: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці, премії) та сум індексації за період з 08.04.2010 року по 30.06.2016 року, включно - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко