Справа № 815/3025/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3025/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або ГУНП в Одеській області), в якому позивач просить зобов'язати відповідача виплатити середній заробіток поліцейському - водію Миколаївського ВП Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу, а саме в період з 16.11.2016 року по 11.03.2017 року з урахуванням довідки про доходи позивача за вересень - жовтень 2016 року.

В обґрунтування вимог, позивач в цілому зазначив, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року, яка набрала законної сили, по справі № 815/6454/16 його позов задоволено частково, а саме: визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1437 о/с від 15 листопада 2016 року, в частині звільнення ОСОБА_1, поліцейського Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, старшого сержанта поліції, зі служби в поліції, за п. 5 ч. І ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про національну поліцію»; поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року, 11.03.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 473 від 11.03.2017 року позивача поновлено на службі в поліції на посаді поліцейського Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 15 листопада 2016 року. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 474 від 11.03.2017 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду «поліцейський-водій» Миколаївського ВП Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Позивач зазначає, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. З огляду на викладене позивач звернувся до суду з позовом про прийняття рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду про розгляд справи в порядку письмового провадження за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі положень ч.6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення про розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року по справі № 815/6454/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Атестаційної комісії №4 ГУНП в Одеській області, Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону №1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді - задоволено частково, а саме: визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1437 о/с від 15 листопада 2016 року, в частині звільнення ОСОБА_1, поліцейського Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, старшого сержанта поліції, зі служби в поліції, за п. 5 ч. І ст. 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про національну поліцію»; поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 8-17). Зазначена постанова суду набрала законної сили.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року, 11.03.2017 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 473 від 11.03.2017 року позивача поновлено на службі в поліції на посаді поліцейського Комінтернівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 19).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 474 від 11.03.2017 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду «поліцейський-водій» Миколаївського ВП Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 20).

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ч. 1 ст. 255 КАС України).

За п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що у зв'язку із незаконним звільненням позивача, останньому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні позивача на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача передбачений пунктом 4 частини 2 статті 162 КАС України та може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, вказавши при цьому норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (пункт 2 частини 2 статті 162 КАС України).

Згідно п.3.5.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499.

Згідно з п.1.7 Інструкції № 499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В рішенні у справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що він виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому б він перебував, якби не була порушена стаття 6 Конвенції, таким чином підкреслюючи верховенство обов'язку відновлення status quo ante.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, або день поновлення позивача на роботі, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Згідно пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Відповідно до ч.3 п.32 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.2 Порядку, у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2017 року в частині поновлення позивача виконана шляхом прийняття наказу № 473 о/с лише 11.03.2017 року, то суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що, при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Таким чином, якщо грошове забезпечення ОСОБА_1 на момент звільнення, згідно довідки від 02.03.2017 р. вих. № 491 (а.с. 21) складало у вересні - 4056,07 грн., в жовтні - 3 856,27 грн., його середньоденний заробіток складає 131,69 грн. ((4117,84 грн. + 3915,00 грн.) / 61 робочий день), які слід помножити на 116 робочих днів (з 16.11.2016 р. по 11.03.2017 р.) вимушеного прогулу, що дорівнює 15 276,04 грн., які підлягають стягненню з ГУНП в Одеській області.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016 року по 11.03.2017 року з ГУНП в Одеській області.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і постанови про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати йому грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4016 грн. 42 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 16.11.2016 року по 11.03.2017 року у розмірі 15 276,04 грн. (п'ятнадцять тисяч двісті сімдесят шість гривень чотири копійки).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4 016 грн. 42 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.О. Cтефанов