Справа № 808/3925/16
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2017 рокусправа № 808/3925/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року по справі

за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, Запорізького районного суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.12.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі - ТУ ДСА України в Запорізькій області), Державної судової адміністрації України, в якому просить визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо відмови йому як судді у відставці у виплаті вихідної допомоги в розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою роботи в Запорізькому районному суді Запорізької області на підставі ч.1 ст. 143 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1402-VIII) ; зобов'язати ДСА України здійснити на його користь зазначену виплату.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.02.2017 року за клопотанням ТУ ДСА України в Запорізькій області до участі у розгляді справи №808/3925/16 залучено другого відповідача - Запорізький районний суд Запорізької області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 22.09.2016 року Верховною Радою України прийнято постанову №1600 - VIII якою, зокрема, ОСОБА_1 у зв'язку з поданою ним заявою про відставку звільнено з посади судді Запорізького районного суду Запорізької області, на підставі якої наказом №8 - о - 2016 від 03.10.2016 року позивача з 03.10.2016 року відраховано зі складу суддів даного суду.

26.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА України в Запорізькій області з заявою щодо виплати йому як судді у відставці вихідної допомоги в розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою роботи в Запорізькому районному суді Запорізької області на підставі ч.1 ст. 143 Закону №1402-VIII.

Листом №Г-99/08-05/3381 від 11.11.2016 року ТУ ДСА України в Запорізькій області у виплаті зазначеної вихідної допомоги позивачу відмовлено з посиланням на відсутність на це законодавчо визначених підстав, не погодившись з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Частиною 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року (далі - Закон № 2862-ХІІ) визначено, що судді, який пішов у відставку виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Водночас Закон № 2862-ХІІ втратив свою чинність на підставі прийнятого Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року (далі - Закон №2453-VI ), приписами ч. 1 ст. 136 якого, в редакції до 01.04.2014 року визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

01.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27.03.2014 року (далі - Закон №1166-VII), яким п. 28 Розділу ІІ внесено зміни до Закону №2453-VI та виключено приписи ст. 136, що на даний час є чинними та неконституційними не визнавалися.

Рішенням №10-рп/2013 від 19.11.2013 року Конституційний Суд України зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

Крім того у рішенні від 03.06.2014 року у справі «Великода проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

02.06.2016 року Верховною Радою України прийнято Закон №1402-VIII, ч. 1 ст. 143 якого встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

Даний Закон згідно з п.1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» набрав чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» №1401-VIII від 02.06.2016 року (крім п. 39 та 48 цього розділу) тобто з 30.09.2016 року.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України при офіційному тлумаченні положень ч. 1 ст. 58 Конституції України у рішенні № 1-рп/1999 від 09.02.1999 року зазначив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події (факту) застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Пунктом 7 Указу Президента України № 503/97 від 10.06.1997 року «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно - правових актів та набрання ними чинності» визначено, що акти Верховної Ради України, зокрема, постанови про призначення відповідно до законодавства на посади і звільнення з посад набирають чинності з моменту їх прийняття.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для виплати позивачу вихідної допомоги, як судді у відставці в розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою роботи в Запорізькому районному суді Запорізької області на підставі ч.1 ст. 143 Закону №1402-VIII, оскільки на час прийняття Верховною Радою України постанови №1600 - VIII від 22.09.2016 року, яка набрала чинності з вказаної дати, питання виплати вихідної допомоги судді у відставці регулювалося саме положеннями Закону №2453-VІ, в редакції Закону №1166-VII, яке на той час таку виплату не передбачало.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко