Справа № 820/6473/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"21" червня 2017 р. № 820/6473/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Стрєлка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС України у Харківській області № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 21.09.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій;

2. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесені податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Фахівцями ГУ ДФС у Харківській області, на підставі Наказу про проведення фактичної перевірки від 18.08.2016 №2259 та направлень на перевірку від 19.08.2016 №4853 та №4854, проведено фактичну перевірку крамниці, розташованої за адресою: Харківська область,м. Чугуїв, майдан Матросова, б. 17 А, яка належить ФО-П ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3), щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

До початку перевірки відповідно до пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України інспекторами проведена контрольна розрахункова операція з купівлі товару , який був відпущений продавцем крамниці ОСОБА_3

Продавцю були пред'явлені наказ на проведення перевірки, направлення на перевірку та службові посвідчення інспекторів.

В подальшому перевірка проводилась в присутності ОСОБА_3, яка отримала під підпис копію наказу на проведення перевірки, про що свідчить її підпис у направленнях на перевірку.

За результатами перевірки складено акт від 25.08.2016 року №1111/20/23/РРО/2619700, яким зафіксовані наступні порушення :п.1,2,п.12,п.13 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України №637 та ст. 25 Кодексу Законів про працю України.

На підставі вказаного акту перевірки було винесено податкове повідомлення рішення від 21.09.16р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11129,50 грн. та податкове повідомлення рішення від 21.09.2016 року № НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у сумі 3762,00 грн.

Щодо застосування штрафних санкцій за порушення п.1,2,п.12,п.13 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в розмірі 3762,00 грн.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.09.2016 р.№ в сумі 3762,00 грн. послугували, встановлені під час фактичної перевірки, факт: порушення ФО-П ОСОБА_2 пунктів 1,2, 12, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР , а саме: не проведення розрахункової операції покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій (пункт 1) та не роздрукування та не видача касового чеку при продажу 1 пляшки пива 1,0 літр «Охтирське світле» на загальну суму покупки в сумі 20,50 грн. (пункт 2), ведення з порушенням встановленого законом порядку обліку товарних запасів (алкогольні напої та тютюнові вироби) за місцем їх реалізації та зберігання на суму 1880,00 грн. (згідно додатку 3 до акту перевірки), на які не надано прибуткових та товаротранспортних накладних (пункт 12), а також невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, яка зазначена у денному звіті РРО (х- звіті) у розмірі 21,50 грн. (пункт 13).

Суд зазначає, що пунктом 1 статті 17 Закону України № 265/95-ВР, у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання вчинене вперше, передбачено застосування фінансових санкцій у розмірі однієї гривні, за кожне наступне вчинене порушення -100 відсотків вартості проданих товарів (послуг).

Відповідно до статті 20 Закону України № 265/95-ЙР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно з вимогами пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівкові та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені у такому обліку.

Облік надходження товару від постачальників здійснюється на підставі накладних, товарно - транспортних накладних та інших первинних документі, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування у бухгалтерському та податковому обліку платника.

Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинний документ. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відтак, очевидним для суду є висновок про те, що Позивачем на підставі первинних документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій (зокрема, придбання товару для подальшої реалізації), ведеться облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а підтвердити або спростувати правильність (повноту, своєчасність) такого обліку виявляється можливим лише при звірці даних обліку з первинними документами.

Ненадання платником податків при проведенні перевірки для огляду та звірки з даними бухгалтерського обліку податкових накладних на товар, ТТН, що знаходиться за місцем реалізації та зберігання товару, позбавляє контролюючий орган дійти висновку про правильність, повноту та своєчасність ведення такого обліку (в ході перевірки фахівцями фіксується товар, що знаходиться за місцем реалізації (його найменування, кількість), а відсутність накладних на нього, або інших первинних документів, зумовлює неможливість зробити висновок про його оприбуткування та відображення у відповідному обліку).

Суд вважає за необхідне вказати, що положення статті 3 Закону № 265/95-ВР чітко визначають обов'язок суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1); видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (пункт 2).

Стаття 2 Закону №265/95-ВР містить визначення розрахункової операції як приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг).

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону касовий чек є розрахунковим документом, що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

При цьому, пунктом 5 розділу III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 р. № 417 (положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що реєстрація продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів через реєстратор розрахункових операцій проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ на повну суму проведеної операції видається особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. Розрахункова операція вважається проведеною через реєстратор розрахункових операцій, якщо дані про її обсяги введені в режимі реєстрації.

Судом в примусовому порядку було витребувано у позивача накладні на товар, що знаходились за місцем реалізації та зберігання товару, але ФО-П ОСОБА_2 вказані накладні надані не були, з посиланням на той факт, що вони не збереглись.

Щодо застосування штрафних санкцій за порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України №637 в розмірі 11129,50 грн.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ФО-П ОСОБА_2 не було здійснено оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій №р/2, а саме, не вписаний виторг по РРО за період з 14.08.2016 по 24.08.2016 на загальну суму 2225,90 грн.

Судом встановлено, що казане порушення підтверджується копією сторінки КОРО, де інспекторами здійснений відповідний запис.

На думку суду, вказано вище є порушенням норм п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 № 637 .

Суд зазначає, що відповідно до положень п. 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Суд вказує, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд робить висновок, що у проведення готівкових розрахунків із застосування РРО або використанням розрахункової книг: оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підстав готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки за яке встановлена відповідальність.

Зазначене також підтверджується позицією Верховного Суду України, викладеній в постановах від 02.04.2013, 04.11.2015.

Відповідно до роз'яснення, викладеного у листі НБУ від 16.04.2010 №11-110/2010-6116, у разі коли готівка проведена через РРО, зроблений відповідний запис у касовій книзі у день надходження готівки, однак не проведена у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків, то такий випадок кваліфікується як неповне оприбуткування.

Позивачем в судовому засіданні не заперечувався факт не проведення готівки у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків за період з 14.08.2016 по 24.08.2016 на загальну суму 2225,90 грн.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.05.95 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» із змінами і доповненнями передбачені фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Щодо встановленого факту порушення ст. 25 Кодексу Законів про працю України, а саме: допущення до роботи без укладання трудового договору згідно з чинним законодавством працівника ОСОБА_3

В судовому засіданні у якості свідка була допитана мати позивача ОСОБА_3, яка підтвердила, що дійсно, вона працювала продавцем у крамниці за адресою:Харківська область, м.Чугуїв, вул.Матросова,17-а, який належить ФО-П ОСОБА_2 без укладання з нею трудового договору згідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про правомірне винесення вищевказаних податкових повідомлень - рішень .

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача не правомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 червня 2017 року.

Суддя Спірідонов М.О.