Справа № 2-а/166/29/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5749/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ України в Любешівському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно з протоколом №718 від 19.10.2016року УПФ України в Любешівському районі призначило довічне грошове утримання згідно із Законом України «Про судоустрій та статус суддів» на підставі поданої заяви від 06.10.2016 року в розмірі 18560 грн., виходячи з розміру суддівської винагороди - 23200 грн. за поданою довідкою, яка враховувалася при призначенні довічного утримання як судді у відставці. Даним протоколом управлінням пенсійного фонду невірно було визначено відсоток розрахунку утримання від заробітної плати як 80%, а не 90 %, виходячи із стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді.

Вважає, визначений розмір грошового утримання відповідачем невірно, оскільки йому не зараховано до стажу роботи стаж, який він мав до призначення на посаду судді - 2(два) роки 08 днів проходження строкової військової служби в лавах Армії; 2(два) роки 05 місяців - половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії, 11 місяців 14 днів - прокурора - стажера у прокуратурі Камінь - Каширського району, 1(один) рік 02 місяці 23 дні - роботи помічника прокурора вказаної прокуратури.

Стверджує, що з 14.12.1995 року почав працювати на посаді судді, коли діяв Закон України " Про статус суддів" за № 2862 від 15.12.1992 року та Постанова КМУ № 865 від 03.09.2005 року, якими було передбачено, що до стажу роботи, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше 10 років зараховується час роботи на посадах прокурорів і слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Станом на день набрання чинності Законом України " Про судоустрій та статус суддів" № 243- VI, який набрав чинності з 30.07.2010 року, як суддя, який призначений на посаду до набрання чинності цим Законом , зберіг визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом (розділ XII Перехідних положень цього Закону).

Крім того, з 28.04.2009 року одночасно працював на посаді судді та отримував з Державної судової адміністрації щомісячне грошове утримання судді у розмірі 80 відсотків заробітної плати, яке збільшувалося за кожний відпрацьований рік на 2 відсотка, а з 28.04.2011 року становило у розмірі 84 відсотки заробітної плати.

Отже вважає, що його стаж роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання становить 27 років 05 місяців 03 дні, що дає право на призначення довічного утримання у розмірі 90% від заробітку, беручи до уваги, що після 20 років за кожний рік роботи на посаді щомісячне грошове утримання збільшується на 2% , але не більше 90 %.

Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Камінь - Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у зміні відсотка розрахунку довічного грошового утримання від заробітку з 80% на 90%.

Зобов'язано Камінь - Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці 2 роки 9 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району -11 місяців 14 днів, стаж роботи помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні, здійснивши перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру даного утримання починаючи з 19.10.2016 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Камінь-Каширське ОУПФ України Волинської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України, суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу як судді у відставці з 04.10.2016 року призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання працюючого судді згідно із Законом України «Про судоустрій та статус судді» № 1402. Таким чином, до стажу роботи, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці позивачу не зараховано - 2 роки 9 днів - проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 04 роки 09 місяців 26 днів (початок навчання відповідно до запису трудової книжки 01.09.1988 року по 26.06.1993 року, відповідно до копії диплому у пенсійній справі), стаж роботи на посаді помічника прокурора - стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, стаж роботи помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні. Загальний трудовий стаж 33 роки 10 місяців 03 дня, що підтверджено розрахунком стажу відповідача (а. с. 15), що міститься в пенсійній справі. Стаж роботи на посаді судді позивача згідно трудової книжки за період з 20.10.1995 року по 30.09.2016 року складає 20 років 09 місяців.

В грудні 2016 року позивач звернувся з заявою до УПФ України в Любешівському районі Волинської області про перерахунок довічного грошового утримання судді з вищезазначених підстав, однак 29.12.2016 року в задоволенні такої йому було відмовлено (а.с.11-14).

Задовільняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови у зміні відсотка розрахунку довічного грошового утримання від заробітку є не правомірними.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції є обґрунтованим зважаючи на наступне.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який відповідає розрахунку що надано відповідачу та знаходиться у пенсійній справі, стаж роботи судді становить 27 років 05 місяців 03 дні, до якого входить: служба в лавах Радянської армії 02 роки 09 днів, навчання в Українській юридичній академії - 02 роки 05 місяців (половина строку навчання за період з 01.09.1988року по 30.06.1993 року), робота помічником прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району - 11 місяців 14 днів, помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району - 1 рік 2 місяці 23 дні та безпосередньо період роботи суддею Любешівського районного суду Волинської області - 20 років 09 місяців 18 днів (розпорядження № 718 на а.с.15,17,25).

Згідно розпорядження Любешівського УПФУ Волинської області №718 від 19.10.2016 р., ОСОБА_1 нараховане щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді, при цьому до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання довічного грошового утримання, зараховано лише стаж роботи на посаді судді, а інший зараховано в стаж роботи позивача не як спеціальний стаж, а як загальний, тобто, такий, що не впливає на право позивача на відставку та отримання ним довічного грошового утримання, та визначення розміру цього грошового утримання (а.с. 18).

Відповідно до рішення від 08.06.2016 року № 4-рп/216, Конституційного суду України. ч.3 статті 141 Закону „Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VІ у редакції Закону „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015року №213-VІІІ, була визнана такою, що суперечить Конституції України та не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення КСУ цього рішення.

Натомість, в рішенні Конституційного суду України було констатовано, що застосуванню підлягає ч.3 статті 141 Закону «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ, в редакції до внесення змін Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VІІІ, тобто у редакції Закону «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»;

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону України №2453-VІ, до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посадах: судді судів України, арбітра(судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, згідно п.11 Розділу 13 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453, передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання у чинності цим Законом, зберігають визначення стажу на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент набрання чинності цим законом.

Відтак, з зазначеного можна зробити висновок, що на момент набрання чинності Закону України № 2453-VІ із змінами, передбаченими Законом України №192 на 28.03.2015 року, стаж судді, що надавав ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, визначався згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862 та складався зі: стажу роботи на посаді судді Любешівського районного суду Волинської області, проходження строкової військової служби в лавах Армії, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії, робота на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району, помічника прокурора прокуратури Камінь- Каширськош району.

Поряд з цим слід акцентувати увагу і на тому, що щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 отримував з 28.04.2009 року, на підставі наказів №20/02-04 від 28.04.2010 року, № 23/02-04 від 15.04.2011 року Любешівського районного суду «Про призначення та збільшення розміру щомісячного грошового утримання ОСОБА_1І.» (а.с.9,10) та довідок ТУ ДСА про обчислення стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання , згідно з якою, до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, позивачеві вже була зарахована також строкова служба в армії та служба в органах прокуратури, половина навчання у вищому навчальному закладі. Вищезазначений стаж був обчислений на підставі вимог ст.43 Закону України «Про статус суддів» за № 2862 від 15.12.1992 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» № 865 від 03.09.2005 року з послідуючими змінами, Закону України «Про судоустрій та статус суддів « № 2143 -VI, який набрав чинності з 30.07.2010 р.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2009 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2010 року та набрала законної сили 18.02.2010 року, зобов'язано Державну судову адміністрацію України надати погодження на призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді, тобто при призначенні щомісячного грошового утримання зараховано до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді строкова служба в армії та служба в органах прокуратури, половина навчання у вищому навчальному закладі, що становить відповідно 02 роки 09 місяців, 11 місяців 14 днів, 01 рік 2 місяці 23 дні, 02 роки 05 місяців (а.с. 20-24 ,25), що підтверджено також довідками про обчислення стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді Хомича В.І. станом на 28.04.2009 року, листом №127-2405/10 від 23.04.2010 року «Щодо надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання Державної судової адміністрації України».

Таким чином, обставина про право на отримання грошового утримання позивачем встановлена судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили , а тому в силу вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, така не підлягає доказуванню при розгляді інших справ.

Частиною 1 ст.58 Конституції України чітко обумовлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, зміни внесенні у Закон України № 2453-VІ Законом України № 192 до ст. 131 Закону України № 2453-VІ, окрім іншого, і в частині обчислення стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не мають зворотної дії в часі, оскільки вони не пом'якшують та не скасовують відповідальність особи, а навпаки погіршують становище судді, а тому такі зміни не можуть регулювати правовідносини, які настали і мали місце до їх прийняття, тобто до 12.02.2015 року, оскільки ними звужено вже існуючі гарантії незалежності суддів їх права і свободи, передбачені, діючим на момент настання цих правовідносин, законодавством та Конституцією України .

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових атів) визначено , що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В рішенні від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 Конституційний суд України зазначив, що відповідно до вимог ч.1 ст. 109 Закону № 2453-VІ суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається ст. 131 цього закону, має право подати заяву про відставку.

Таке право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у ОСОБА_1 виникло ще у 2009 році, так як згідно законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом України № 2453-VІ, а саме ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 28862-12, Постанови Кабінету міністрів України №865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання», до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді зараховується також час роботи на посадах прокурорів та слідчих, половина строку навчання за денною формою навчання в інституті та календарний період проходження військової строкової за умови наявності стажу роботи судді не менше 10 років (а.с.9,10).

Пунктом 34 абзацу 4 розділу XIІ « Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02.06.2016 року №1402 -VIІІ з послідуючими змінами згідно із Законом № 1798-VIII від 21.12.2016року, встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, яке діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи встановленні обставини справи та вимоги законодавства, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що не включення до спеціального стажу роботи, який дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді, також іншого стажу, зарахованого як загального, у вигляді - 02 року 09 днів - строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній академії - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді помічника прокурора-стажера у прокуратурі Камінь-Каширського району -11 місяців 14 днів, стаж робота помічника прокурора прокуратури Камінь-Каширського району -1 рік 2 місяці 23 дні - згідно наданого Любешівським районним судом Волинської області розрахунку стажу, та проведення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, є протиправними.

Згідно п.12 Розділу 1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою ПФ України від 25.01.2008 року №3-1, щомісячне довічне грошове утримання призначається з наступного дня після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідач визнав, що грошове утримання судді призначено з 04.10.2016 року, однак позивач просить визнати неправомірними дії відповідача з 19.10.2016 року та зарахувати до стажу 02 роки 08 днів, оскільки відповідач визнав строк служби в Армії позивача 2(два) роки 09 днів, що підтверджено іншими письмовими доказами, а тому в силу вимог ч. 2 ст. 11 КАС України слід зарахувати саме такий строк до стажу роботи позивача, що дає право на призначення грошового утримання судді у відставці.

До стажу роботи судді слід зарахувати і половину строку навчання за Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.09.2009 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2010 року та записами у трудовій книжці про навчання з 01.09.1988 року по 30.06.1992 року, відтак необхідно задоволити вимоги позивача в частині зарахування половини строку навчання 02 роки 05 місяців.

Отже, відповідачем неправомірно при визначені розміру довічного грошового утримання позивача, було застосовано його розмір на рівні 80%, замість належних 90 %, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення, а постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2017 року у справі №162/69/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький

Повний текст судового рішення виготовлено 19.06.2017 року