Справа № 800/116/17
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Київ справа № 800/116/17

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В.,

суддів: Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Стародуба О.П.,

при секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_4; ОСОБА_5, - представника ОСОБА_4; Ліходій О.О., - представника Вищої ради правосуддя, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5, - представник ОСОБА_4, 24 березня 2017 року звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом, у якому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 29 березня 2016 року про відмову у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_8 (під час перебування на посаді судді господарського суду Київської області); зобов'язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути заяву про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_8 (під час перебування на посаді судді господарського суду Київської області).

20 квітня 2017 року до суду першої інстанції надійшов уточнений позов, у якому ОСОБА_5, - представник ОСОБА_4, просить: визнати незаконними дії відповідача, що полягають у вилученні, відповідно до службової записки члена Вищої ради юстиції ОСОБА_7, з автоматизованого розподілу і передачі для опрацювання до управління по роботі зі зверненнями та запитами на інформацію заяви від 2 липня 2014 року за вхідним № Р-1903/0/7-14 стосовно порушення суддею Вищого адміністративного суду України ОСОБА_8 (під час перебування на посаді судді господарського суду Київської області) правил підсудності та вимог щодо неупередженого розгляду справи № 278/20-06 за позовом Закритого акціонерного товариства «Інкон» до Державного комунального підприємства «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» та Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фермой-КІ», про визнання права власності; визнати незаконною бездіяльність відповідача, що полягає у відмові розглянути дисциплінарну справу за заявою від 2 липня 2014 року про порушення правил підсудності та вимог щодо неупередженого розгляду справи № 278/20-06 суддею Вищого адміністративного суду України ОСОБА_8 (під час перебування на посаді судді господарського суду Київської області); зобов'язати відповідача повторно направити заяву від 2 липня 2014 року за вхідним № Р-1903/0/7-14 стосовно порушення суддею Вищого адміністративного суду України ОСОБА_8 (під час перебування на посаді судді господарського суду Київської області) правил підсудності та вимог щодо неупередженого розгляду справи № 278/20-06 до автоматизованого розподілу та розглянути дисциплінарну справу іншим членом Вищої ради правосуддя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у березні 2016 року неправомірно вилучив заяву ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4, від 25 червня 2014 року на дії судді господарського суду Київської області ОСОБА_8 (на даний час суддя Вищого адміністративного суду України) під час розгляду справи № 278/20-06 з автоматизованого розподілу і передав для опрацювання до управління по роботі зі зверненнями та запитами на інформацію, оскільки за цією заявою необхідно було порушити дисциплінарну справу щодо судді, а не надавати відповідь листом від 29 березня 2016 року, яку він отримав 15 березня 2017 року. Позивач та його представник вважають, що відповідач діяв всупереч нормам Конституції України та вимогам статті 95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (який був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2453-VI), чим порушив права позивача.

Представник Вищої ради правосуддя, заперечуючи проти позову, стверджує, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При розгляді заяви ОСОБА_5, поданої в інтересах ОСОБА_4, від 25 червня 2014 року відповідач жодним чином не вчинив будь-яких неправомірних дій відносно позивача, а тому підстав для задоволення даного позову немає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 131 Конституції України (у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року) в Україні діє Вища рада юстиції, до відання якої належить: внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад; прийняття рішення стосовно порушення суддями і прокурорами вимог щодо несумісності; здійснення дисциплінарного провадження стосовно суддів Верховного Суду України і суддів вищих спеціалізованих судів та розгляд скарг на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів апеляційних та місцевих судів, а також прокурорів.

Повноваження, організація і порядок діяльності Вищої ради юстиції визначаються Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду юстиції» від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР (який був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 22/98-ВР) та регламентом Вищої ради юстиції, який затверджується на її засіданні.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції установив, що у 2013, 2014 роках ОСОБА_5 неодноразово звертався в інтересах ОСОБА_4 із скаргами на дії судді господарського суду Київської області ОСОБА_8 (на даний час суддя Вищого адміністративного суду України) під час розгляду справи № 278/20-06, на які Вища рада юстиції листами, зокрема, від 9, 19 і 26 квітня, 26 червня та 27 серпня 2013 року, 11 червня 2014 року надала відповіді, якими, зокрема, проінформовано про те, що Вища рада юстиції не є органом правосуддя і не вправі будь-яким чином втручатися у здійснення судочинства та надавати правову оцінку судовим рішенням, а також зазначено про відсутність підстав для призначення перевірки відомостей, викладених у його зверненнях, стосовно притягнення згаданої судді до відповідальності.

25 червня 2014 року на особистому прийомі в Адміністрації Президента України було зареєстровано заяву ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4, в якій зазначено, що він звертається до Президента України з проханням захисту інтересів інвестора, який вклав в економіку України більше 12 млн. дол. США. ОСОБА_5 вказує, що в результаті рейдерського захоплення об'єкта інвестиції за участю колишньої судді господарського суду Київської області ОСОБА_8, яка зараз є суддею Вищого адміністративного суду України, інвестор, нажаль, був ошуканий. Не дивлячись, що керівництво Вищої ради юстиції змінилося, нові звернення до Вищої ради юстиції з приводу вказаного питання, посадові особи знову відмовилися розглядати, посилаючись на те, що ними вже отримано відповідь від попереднього голови Вищої ради юстиції. Зазначаючи про те, що нічого не змінилося, ніхто не дбає про позитивний імідж України як інвестиційно привабливої країни, ОСОБА_5 просив надати доручення призначити перевірку фактів, а в разі їх підтвердження, притягнути винних осіб до відповідальності.

Листом від 26 червня 2014 року № 22/026322-26П вказане звернення ОСОБА_5 від 25 червня 2014 року на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) з Адміністрації Президента України було надіслане за належністю на розгляд до Вищої ради юстиції, яке нею отримане 2 липня 2014 року (вхідний № Р-1903/0/7-14).

Листом від 8 липня 2014 року № Р-1903-5079/0/9-14 керівник секретаріату Вищої ради юстиції повідомив ОСОБА_5 про те, що повноваження членів Вищої ради юстиції, крім тих, які перебувають у цьому органі за посадою, припинено, а тому зазначену заяву буде розглянуто після набуття новопризначеними членами Ради повноважень та обрання Голови Вищої ради юстиції і його заступника відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вища рада юстиції набула повноважності 4 червня 2015 року та розпочала свою діяльність у новому складі з 17 членів, провівши 9 червня 2015 року перше засідання відповідно до вимог частини 2 статті 16 Закону № 22/98-ВР.

На момент набуття повноважень новим складом Вищої ради юстиції нерозглянутими було близько 4500 матеріалів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу матеріалу між членами Вищої ради юстиції від 3 серпня 2015 року скаргу (заяву) ОСОБА_5 на дії судді (ОСОБА_8), що надійшла з Адміністрації Президента України за вихідним № 22/026322-26П, передано для розгляду члену Вищої ради юстиції ОСОБА_7, який після отримання відповідного матеріалу встановив, що заява ОСОБА_5 від 25 червня 2014 року, подана в інтересах ОСОБА_4, не є скаргою (заявою) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, так як не містить конкретних даних про порушення, допущені суддею ОСОБА_8 під час здійснення судочинства, а тому така заява підлягає вилученню з автоматизованого розподілу і передачі до управління по роботі зі зверненнями та запитами на інформацію, про що складено службову записку від 4 березня 2016 року.

На вказану заяву ОСОБА_5 листом Вищої ради юстиції від 29 березня 2016 року № Р-1903-4290/0/9-16, за підписом голови Ради Бенедисюка І.М., було надано відповідь, яка 30 березня 2016 року простою письмовою кореспонденцією була направлена на його адресу, однак відомостей про отримання ОСОБА_5 даної відповіді у відповідний період немає, й як він стверджує, таку ним отримано 15 березня 2017 року.

Копію відповіді Вищої ради юстиції від 29 березня 2016 року № Р-1903-4290/0/9-16 ОСОБА_5 на його запит листом від 2 березня 2017 року № Р-685/1-2295/0/917 надіслала Вища рада правосуддя, яка є правонаступником майна, прав і обов'язків Вищої ради юстиції.

24 березня 2017 року ОСОБА_5, - представник ОСОБА_4, звернувся до суду з даним позовом.

За поясненнями представника відповідача у Вищої ради правосуддя відсутні відомості, які б свідчили про своєчасне отримання ОСОБА_5 відповіді від 29 березня 2016 року, та що останній знав про результати розгляду вказаної заяви.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що є підстави для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Відповіддю Вищої ради юстиції від 29 березня 2016 року № Р-1903-4290/0/9-16 ОСОБА_5 проінформовано про хід розгляду справи № 278/20-06 і зауважено, що з аналогічних питань він неодноразово звертався до Вищої ради юстиції та листами від 9, 19 і 26 квітня, 26 червня 2013 року за вихідними №№ Р-812-3395/0/9-13, Р-812/1-3702/0/9-13, Р-812/2-3965/0/9-13, Р-812/3-5987/0/9-13 йому надані відповіді, в яких, зокрема, проінформовано про те, що Вища рада юстиції не є органом правосуддя і не вправі будь-яким чином втручатися у здійснення судочинства та надавати правову оцінку судовим рішенням, а також зазначено про відсутність підстав для призначення перевірки відомостей, викладених у його попередніх зверненнях, стосовно притягнення судді ОСОБА_8 до відповідальності. Вказано, що враховуючи наведене, а також те, що нових питань, які потребували б додаткового вивчення, дана заява не містить, то у Вищої ради юстиції відсутні підстави для реалізації своїх повноважень.

На адвокатський запит ОСОБА_5 від 30 березня 2017 року, поданий після його звернення з даним позовом до суду в інтересах ОСОБА_4, Вища рада правосуддя листом від 10 квітня 2017 року № Р-685/2-4400/0/917 повідомила його про те, що зареєстрована 2 липня 2014 року у Вищій раді юстиції заява не є скаргою (заявою) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, так як не містить конкретних даних про порушення, допущені суддею ОСОБА_8 під час здійснення судочинства, й така заява відповідно до службової записки члена Вищої ради юстиції (правосуддя) ОСОБА_7 16 березня 2016 року була вилучена з автоматизованого розподілу і передана для опрацювання до управління по роботі зі зверненнями та запитами на інформацію. Відмічено, що на вказану заяву ОСОБА_5 було надано відповідь листом Вищої ради юстиції від 29 березня 2016 року за вихідним № Р-1903-4290/0/9-16.

За пунктом 59 Регламенту Вищої ради юстиції, затвердженого рішенням Вищої ради юстиції від 30 липня 2015 року № 355/0/15-15, (який був чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Регламент) у Вищій раді юстиції здійснюється автоматизований розподіл матеріалів між членами згідно з Положенням про автоматизовану систему визначення члена Вищої ради юстиції при здійсненні ним повноважень відповідно до законів України, затвердженого рішенням Вищої ради юстиції від 30 липня 2015 року № 356/0/15-15 (яке було чинним на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 1.2 цього Положення воно визначає порядок функціонування у Вищій раді юстиції автоматизованої системи визначення члена Вищої ради юстиції, який проводитиме перевірку: 1) дотримання передбаченого Законом № 2453-VI порядку призначення на посаду судді вперше; 2) відомостей про наявність підстав для звільнення судді з посади за загальними обставинами; 3) відомостей про наявність підстав для звільнення судді з посади за особливих обставин (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді); 4) відомостей про факт дисциплінарного проступку суддів Верховного Суду України або суддів вищих спеціалізованих судів; 5) відомостей про порушення вимог щодо несумісності суддею чи прокурором; 6) відомостей про обставини, викладені у скарзі на рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді; 7) відомостей про обставини, викладені у скарзі на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийняте за результатами дисциплінарного провадження.

У частині 1 статті 93 Закону № 2453-VI зазначено, що дисциплінарне провадження щодо судді - це процедура розгляду звернення з метою встановлення обставин, що можуть бути підставою дисциплінарної відповідальності судді.

Дисциплінарне провадження щодо судді передбачає здійснення перевірки даних про наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, вирішення питання про відкриття дисциплінарної справи чи відмову в її відкритті, розгляд дисциплінарної справи і прийняття рішення (частина 1 статті 95 Закону № 2453-VI).

Згідно із пунктом 59 Регламенту звернення, адресовані члену Вищої ради юстиції, які не підлягають автоматизованому розподілу, розглядаються Головою Вищої ради юстиції або за його дорученням заступником Голови чи членом Вищої ради юстиції в порядку, передбаченому Законом № 393/96-ВР. Якщо звернення, адресоване члену Вищої ради юстиції, стосується реалізації конституційних повноважень Вищої ради юстиції, воно розглядається як звернення до Вищої ради юстиції.

З урахуванням встановлених обставин у цій справі та аналізу вищезазначених норм права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що при розгляді заяви ОСОБА_5, поданої 25 червня 2014 року в інтересах ОСОБА_4 до Адміністрації Президента України, відповідач неправомірних дій чи бездіяльності не вчинив, зважаючи на те, що вказана заява не є скаргою (заявою) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, й з аналогічних питань ОСОБА_5 неодноразово вже звертався до Вищої ради юстиції та йому надано відповідні відповіді про відсутність підстав для призначення перевірки відомостей, викладених у таких зверненнях, стосовно притягнення судді ОСОБА_8 до відповідальності, і в даній заяві він не навів нових питань, які потребували додаткового вивчення відповідачем, то у Вищої ради юстиції були відсутні підстави для реалізації відповідних повноважень, і на зазначену заяву ОСОБА_5 листом Вищої ради юстиції від 29 березня 2016 року № Р-1903-4290/0/9-16 було надано відповідну відповідь.

Враховуючи викладене, та ту обставину, що відповідач не вчинив протиправних дій чи бездіяльності, діяв в межах чинного законодавства, то суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Керуючись статтями 122, 159-163, 167, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про її перегляд Верховним Судом України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Загородній А.Ф.

Заїка М.М.

Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.