Справа № 807/933/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2017 рокум. Ужгород№ 807/933/16

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді Шешеня О.М.;

Суддів: Гаврилко С.Є., Рейті С.І;

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - не з'явився;

відповідача 1: Національна поліція України, представник - не з'явився;

відповідача 2:Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання дій та рішень протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним рішення в частині включення до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання протиправними дії щодо проведення атестації, визнання протиправним та скасування рішення Центральної атестаційної комісії від 06.04.2016 року відносно позивача, визнання протиправним та скасування наказу №81о/с від 30.05.2016 року зі змінами внесеними наказом №101 о/с від 29.06.2016 року про часткову зміну про звільнення позивача оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення, старшого сержанта поліції, зобов'язання звільнити позивача оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення, старшого сержанта поліції за п. 7 (за власним бажанням) відповідно до ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" та зобов'язання виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

20.06.2017 року до суду надійшла заява представника позивача - ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, згідно якої представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві.

20.06.2017 року від представника відповідача 1 та представника відповідача 2 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно якої представник відповідача 1 та відповідача 2 - ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача 2 за № 5 о/с від 14.01.2016 року «По особовому складу» позивача було призначено оператором служби "102" управління інформаційного забезпечення відповідача 2, звільнивши його з посади помічника чергового роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) відповідача 2 з 14.01.2016 року (а.с. 18).

16.12.2015 року згідно наказу відповідача 2 за №121 на виконання запиту Департаменту патрульної поліції від 27.11.2015 року №33/1745 позивача було відряджено до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції без увільнення від займаної посади з 28.11.2015 року (а.с. 19-21).

Наказом відповідача 1 за №179 від 18.12.2015 року "Про створення в Національній поліції атестаційних комісій", з метою забезпечення поліцейським права на оскарження висновків атестаційних комісій, а також повного всебічного та об'єктивного їх розгляду, керуючись статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 року №1465 (а.с. 60) та наказом відповідача 1 від 22.03.2016 року №235 були внесені зміни до персонального складу центральних атестаційних комісій відповідача 1 (а.с. 57).

Судом встановлено, що позивачем було пройдено тестування на загальні здібності та навички, за результатами якого він набрав 22 балів з 60 можливих балів та тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) за результатами якого він набрав - 23 з 60 можливих балів (а.с. 33, 47).

Відповідно до протоколу засідання №16.00004960 від 04.04.2016 року було визначено перелік осіб, які проходять співбесіду в Апараті НП Центральної атестаційної комісії №1 06.04.2016 року, серед яких визначено і позивача (а.с. 48).

Так, 06.04.2016 року позивач проходив співбесіду, що проводили працівники Апарату НП Центральної атестаційної комісії № 1 (а.с. 51).

У відповідності до атестаційного листа за висновком т.в.о. начальника відповідача 2 Князева С.М. від 24.03.2016 року зазначено, що позивач займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду (а.с. 33), проте за результатами атестування (висновок атестаційної комісії) зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с. 33).

Згідно з протоколом Апарату НП Центральної атестаційної комісії № 1 ОП №15.00004960.0031267 від 06.04.2016 року на засіданні даної комісії були присутні голова комісії, секретар та п'ять членів комісії, якими під час проведення атестації було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел (а.с. 51).

В протоколі Апарату НП Центральної атестаційної комісії № 1 ОП №15.00004960.0031267 від 06.04.2016 року також зазначено, що членами комісії були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності позивача (а.с. 51).

Так, за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення головою Апарату НП Центральної атестаційної комісії №1 було поставлено на голосування рішення, щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення останнього зі служби через службову невідповідність, зокрема за результатами голосування 7 - "за" та 0 - "проти" (а.с. 51).

Відтак, наказом відповідача № 81 о/с від 30.05.2016 року відповідно до ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" позивача звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) з посади старшого сержанта поліції, оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення відповідача 2, з 31 травня 2016 року, на підставі висновку атестаційної комісії від 06.04.2016 року (атестаційний лист №01-31267) (а.с. 22).

В подальшому, наказом відповідача 2 від 29.06.2016 оку №101 о/с "Про частоку зміну пункту наказу ГУНП в Закарпатській області від 30.05.2016 року №81 о/о", а саме: пункт наказу в частині звільнення з посади старшого сержанта поліції, оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення відповідача 2, з 31 травня 2016 року, частково змінено та зазначено вважати його звільненим з 29.06.2016 року (а.с. 23).

Згідно ч.2 ст.3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п.2 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби. Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про Національну поліцію " № 580 - VIII (далі - Закон України №580 ), який згідно з п. 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набирав чинності з 07 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України №580 Національна поліція України - центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно до ст. 3 Закону України №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України №580 атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України №580 атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкція № 1465), зокрема п. 3 розділу І.

Зазначений перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестації поліцейських Законом України №580 не передбачено.

Зокрема, відповідачем 1 та відповідачем 2 не було надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для проведення атестації відносно позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета - це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина або достатній привід для її проведення.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками (ч. 3 ст. 57 Закону України №580).

Так, ч. 4 ст. 57 Закону України №580 встановлено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України №580 порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

З вище викладеного вбачається, що проведення атестації поліцейського можливе виключно у випадках визначених нормами Закону України №580 та Інструкцією № 1465. Відтак, метою проведення атестації із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей та за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді. При цьому мають значення фактичні обставини, що мали місце і передували проведенню атестування та звільненню особи через службову невідповідність. Кожна із зазначених підстав для проведення атестування повинна бути пов'язана з певними передумовами. Отже, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинно бути зумовлене існуванням реальних мотивів для звільнення, а саме: неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку та правил несення служби тощо.

Разом з тим, відповідно до п. 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до п .10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені в даному пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відтак, з аналізу вище вказаних правових норм вбачається, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Разом з тим, як було встановлено судом та не заперечувалося сторонами, наказом відповідача 2 від 07.11.2015 року №5 о/о (а.с. 16) позивача було призначено на службу в поліцію, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України в порядку переатестування.

Згідно до ст. 59 Закону України №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

У відповідності до ст. 58 Закону України №580 призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Оскільки, позивача було прийнято на службу до поліції на умовах, визначених п. 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580 шляхом видання наказу про призначення за його згодою, відтак, він вважається відповідно до статті 58 Закону України №580 призначеним безстроково.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України №580 строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

Так, суд констатує, що норми Закону України №580 не передбачають процедури переатестації та не встановлюють додаткових підстав для атестації поліцейських.

Зокрема, позивач прийнятий на службу в поліцію шляхом видання відповідачем наказу №5 о/с від 07.11.2015 року, про призначення позивача на посаду за його заявою, однак даний наказ не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на дану посаду. Таким чином, суд зазначає, що питання про відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу №5 о/с від 07.11.2015 року про прийняття позивача на службу в поліції.

Отже, суд констатує, що індивідуальні підстави, визначені ч. 2 ст. 57 Закону України №580, для атестації позивача у відповідача були відсутні.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 розділу ІІ Інструкції № 1465 у Національній поліції України створюються такі атестаційні комісії: атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України. До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

У відповідності до п. 1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають: 1) створення атестаційних комісій; 2) складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню; 3) визначення дати, часу і місця проведення засідання комісії; 4) розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційної комісії; 5) доведення до поліцейських інформації про проведення атестування, у тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції інформації про час та місце проведення атестування. Згідно з п. 11 розділу IV Інструкції № 1465, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Отже, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції № 1465 щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Відповідно до п. 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

У відповідності до п. 4 розділу IV Інструкції № 1465 на поліцейських, які отримали нове призначення з вибуттям з підлеглості попередньому керівнику за три місяці і менше до початку атестування, атестаційні листи складаються за новим місцем служби з урахуванням матеріалів-характеристик, отриманих при прийнятті його на нову посаду та з особових справ.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції № 1465атестування поліцейських, які відряджені (прикомандировані) до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади (закладів, установ) або органів місцевого самоврядування, на час виконання відповідних повноважень на постійній основі із залишенням їх на службі в поліції, крім обраних на виборні посади, проводиться в апараті Національної поліції України чи відповідних органах поліції на підставі характеристик, виданих закладами та установами, до яких вони відряджені (прикомандировані).

Отже, у відповідності до вимог п. 5 розділу IV Інструкції № 1465 атестування позивача повинно було проводитися на підставі характеристик, виданих Управлінням патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції до якого позивач був відряджений згідно наказу від 16.12.2015 року №121. Разом з тим, як вбачається з атестаційного листа позивача, такий був складений начальником УІЗ відповідача 2 - полковником поліції Свистаком М.П. із зазнаяченням висновку прямого керівника - т.в.о начальника відповідача 2 - полковником поліції Князевим С.М. (а.с. 33).

Відповідно до п. 7 розділу IV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу IV Інструкції № 1465 прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Згідно атестаційного листа, т.в.о начальником відповідача 2 - полковником поліції Князевим С.М. зроблено висновок про те, що позивач займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду (а.с. 33).

Відповідно до п. 10 розділу IV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно з п. 12 розділу IV Інструкції № 1465 за рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять тестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією. Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії. У відповідності до п. 16 розділу IV Інструкції № 1465 Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до п. 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Згідно з п. 20 розділу IV Інструкції № 1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Відповідно до п. 21 розділу IV у протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Однак, з аналізу протоколу Апарату НП Центральної атестаційної комісії №1 ОП №15.00004960.0031267 від 06.04.2016 року вбачається, що Атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України №580 та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465, а саме: не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо. Висновок (рішення) комісії є немотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та не встановлені в судовому засіданні.

Що стосується результатів тестування позивача, то суд зазначає наступне.

Так, за наслідками тестування позив отримав 22 балів з тестування загальних навичок та 23 балів з тесту на знання законодавчої бази (а.с. 47).

Згідно пункту 10 Розділу ІV Інструкції №1465, мінімальний бал за кожен тест складає 25 балів. Однак, у відповідності до положень Інструкції №1465, результати тестування обов'язково враховуються, однак вони мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані для атестування.

Оскільки, негативне рішення Атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним та відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття. Разом з тим, негативна оцінка ділових, професійних, особистих якостей позивача, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що дається Центральною атестаційною комісією №1 відповідача 1 без врахування викладеної в атестаційному листі позитивної характеристики безпосереднього керівника позивача, не може вважатися обґрунтованою.

З огляду на вище вказані обставини справи та враховуючи вимоги чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить висновку щодо необґрунтованості рішення (висновку) Апарату НП Центральної атестаційної комісії №1 оформленого протоколом ОП №15.00004960.0031267 від 06.04.2016 року.

Таким чином, відповідач 1 та відповідач 2, як суб'єкти владних повноважень не надали суду достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення (висновку) Апарату НП Центральної атестаційної комісії № 1 оформленого протоколом ОП №15.00004960.0031267 від 06.04.2016 року.

Оскільки, наказ від 30.05.2016 року № 81 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України №580, зі змінами внесеними згідно наказу відповідача 2 від 29.06.2016 року №101 о/с - прийняті на підставі рішення (висновку) Апарату НП Центральної атестаційної комісії №1 оформленого протоколом ОП №15.00004960.0031267 від 06.04.2016 року, отже підлягають скасуванню і дані накази від 30.05.2016 року № 81 о/с та від 29.06.2016 року №101 о/с.

Відповідно до п. 7 ч. 1 Закону України №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Згідно п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, згідно з вимогами п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ рапорт працівника поліції, який бажає звільнитися за власним бажанням повинен бути реалізований через три місяці з дня його подання. Отже, за результатами подання рапорту про звільнення за власним бажанням, працівник поліції повинен бути звільнений не раніше як через спливу 3-х місяців від дня написання рапорту, якщо інша дата звільнення не була зазначена в рапорті та якщо сторони не домовилися про звільнення у коротший термін.

Вказана правова позиція узгоджується із судовою практикою Верховного Суду України, яка вказана у постанові від 24 червня 2014 року (справа № 21-241а14), врахування якої при здійсненні правосуддя є обов'язковим згідно ст.244-2 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2016 року позивачем було подано до начальника Департаменту патрульної поліції підполковника поліції - Жукова Є.О. рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 29.07.2016 року. На даному рапорті про звільнення від 01.04.2016 року наявна відмітка "не заперечую" Начальника Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції - Марценишина Ю.І.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно пункту 28 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу. При цьому вказана норма Інструкції №1465, а також п.5 ч.1 ст.77 Закону України №580 (звільнення через службову невідповідність) не обмежує особу у праві на звільнення за власним бажанням, керуючись п.7 ч.1 ст.77 Закону (за власним бажанням).

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, за результатом розгляду поданого позивачем рапорту від 01.04.2016 року про звільнення за власним бажанням Начальником Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції - Марценишиним Ю.І. було надано позитивний висновок про що свідчать відповідна відмітка "не заперечую" на вказаному рапорті.

Вказані вище обставини свідчать про порушення права позивача на звільнення за власним бажанням згідно п. 7 ст. 77 Закону України №580.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У відповідності до наказу відповідача 2 від 29.06.2016 року № 101 о/с "Про часткову зміну пункту наказу ГУНП в Закарпатській області від 30.05.2016 року №81 о/с" стаж служби позивача в поліції на день звільнення (29.06.2016 року) складає 25 років 00 місяців 05 днів (а.с. 23).

Отже, у відповідності до вимог абз. 4 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачами, як суб'єктами владних повноважень не спростовані, отже, позов слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області - задовольнити.

2.Визнати протиправним рішення Національної поліції України в частині включення оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

3.Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення атестації оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1.

4.Визнати протиправним та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 06.04.2016 року відносно оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1.

5.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області "По особовому складу" № 81о/с від 30.05.2016 року в частині звільнення оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (через службову невідповідність) зі змінами внесеними наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 29.06.2016 року №101 о/с "Про часткову зміну пункту наказу ГУНП в Закарпатській області від 30.05.2016 року №81 о/с".

6.Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області звільнити оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 за п. 7 (за власним бажанням) відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

7.Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

8.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Шешеня
Судді: С.Є. Гаврилко

С.І. Рейті