Справа № 183/6881/16(2а/183/229/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2017 рокусправа № 183/6881/16(2а/183/229/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області

на постанову Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року у справі №183/6881/16 (2а/183/42/17) за позовом Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

06 грудня 2016 року Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду питання про затвердження проведеного позивачем коригування встановленого тарифу на виробництво, транспортування, і постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних та інших споживачів згідно з поданнями позивача та доданими до них документами, зобовязати відповідача внести на розгляд виконавчого комітету ради питання, які порушуються у поданнях позивача щодо затвердження проведених позивачем коригувань встановлених тарифів на виробництво транспортування і постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних та інших споживачів та прийняти за наслідками розгляду відповідне рішення.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача із поданнями про проведення коригування тарифів у звязку зі змінами окремих складових тарифів на постачання теплової енергії. Протягом 2015 року відповідачем неодноразово приймались рішення з приводу погодження зміни затверджених тарифів за поданнями позивача. Однак, в подальшому в 2016 році відповідач листом відмовив в розгляді подання позивача про коригування тарифів на теплопостачання з огляду на те, що позивач не відноситься до установ комунальної власності, він є державною військової установою, яка підпорядковується КЕВ Дніпропетровської області, а тому коригування тарифів має здійснювати відповідний орган місцевого самоврядування на обласному рівні. Позивач вважає, що відмова відповідача в затвердженні коригувань тарифів на теплову енергію є незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, тому її слід скасувати в судовому порядку із зобовязання відповідача розглянути порушуване в поданнях питання.

Постановою Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду питання про затвердження проведеного позивачем коригування встановленого тарифу на виробництво, транспортування, і постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних та інших споживачів згідно з поданнями позивача та доданими до них документами, зобовязано відповідача внести на розгляд виконавчого комітету ради питання, які порушуються у поданнях позивача від щодо затвердження проведених позивачем коригувань встановлених тарифів на виробництво транспортування і постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних та інших споживачів та прийняти за наслідками розгляду відповідне рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до повноважень селищної ради віднесено встановлення та коригування тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності. Позивач не є установою комунальної власності, він підприємством в структурі Дніпропетровського обласного КЕВ, військовою бюджетною установою, ліцензії обласного рівня, тому питання щодо затвердження тарифів має вирішуватись органом місцевого самоврядування обласного рівня. Також, відповідач зазначає, що у Дніпропетровської обласної ради є достатні ресурси для перевірки та розрахунків поданих позивачем для проведення коригувань тарифів на предмет їх економічної обґрунтованості, вказане також свідчить на користь можливості затвердження коригувань тарифів обласною радою на виконання повноважень, визначених Законом як «інші, віднесені до їх повноважень».

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі ліцензій, виданих Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 22.09.2016 року.

На підставі укладених договорів зі споживачами позивач провадить господарську діяльність з постачання теплопостачання в смт. Черкаське, Новомосковського району Дніпропетровської області.

Встановлені обставини справи також свідчать, що Будинкоуправління №2 у 2016 році, у звязку зі зміною цін на електроенергію і на природній газ для виробництва теплової енергії, зростанням рівня заробітних плат, а також з метою приведення тарифів на теплову енергію для потреб населення, бюджетних та інших споживачів до економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання позивач проводив відповідні коригування встановленого тарифу та неодноразово в своїх поданнях порушував перед відповідачем питання щодо розгляду та затвердження проведеного позивачем коригування встановлених тарифів.

Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області листом від 20.09.2016 року №596 відмовила позивачу у прийнятті рішення про зміну діючого тарифу, на підставі наданої калькуляції розрахунку економічно обґрунтованих планових витрат, повязаних з виробництвом теплової енергії, її транспортуванням та постачанням для потреб населення з огляду на те, що позивач не є комунальним підприємством територіальної громади смт. Черкаське, а тому в органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо встановлення тарифу на послуги теплопостачання для населення бюджетних та інших споживачів.

Вважаючи відмову в прийняття рішення щодо поданого позивачем подання та калькуляції щодо зміни діючого тарифу на теплопостачання Будикоуправління №2 звернулось до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до чинного законодавства на відповідача, як виконавчого органу місцевого самоврядування, покладено обовязок щодо встановлення тарифів та встановлення змін до них на підставі подання відповідного господарюючого субєкта.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

2. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень сільської, селищної, міської рад віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги;

У відповідності до Закону України «Про державне регулювання в сфері комунальних послуг», та відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженої Указом Президента України від 11.09.2014 року, НКРЕКП відповідно до покладених не неї завдань, зокрема, встановлює тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, та комунальні послуги для субєктів природних монополій та субєктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП, та здійснює контроль за додержанням ліцензійних умов у межах їх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про теплопостачання», тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні

та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм права вбачається, що правом встановлювати тарифи та затверджувати коригування до них наділені виконавчі органи місцевого самоврядування, зокрема сільські, селищні та міські ради. А також органи центральної державної виконавчої влади - НКРЕКП. При цьому, тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, та комунальні послуги для субєктів природних монополій та субєктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП, субєктів, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються НКРЕКП, в інших випадках сільськими, селищними, міськими радами.

Відповідно до приписів ст. 31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам уповноваженим вирішувати відповідне питання.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

При встановленні цін/тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій, діяльність яких регулюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до законодавства, повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню цими національними комісіями.

Згідно ч. 10 ст. 31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому, перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання.

Отже, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакцій чинній на час виникнення спірних відносин, встановлено порядок та підстави проведення коригувань діючих тарифів органами місцевого самоврядування за поданнями та економічними розрахунками виробників/виконавців комунальних послуг, при цьому, повноваженнями щодо затвердження таких коригувань тарифів віднесено до органів уповноважених на це Законом.

Відповідач зазначає, що коригування тарифів на теплопостачання, яке постачає позивач, має бути здійснене відповідною обласною радою, оскільки Будинкоуправління №2 не є комунальною установою.

Так, у відповідності до ст. 13 ЗУ «Про теплопостачання», в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, до повноважень органів місцевого самоврядування, віднесено встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва теплової і електричної енергії.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи відповідача необґрунтованими з огляду на те, що чинним законодавством передбачено розподіл повноважень щодо затвердження тарифів на теплопостачання та коригувань до них між органами місцевого самоврядування та НКРЕКП, такий розподіл обґрунтовано обсягами виробництва та постачання послуг, умовами ліцензування, а також територією надання послуг. Іншого розподілу повноважень на встановлення тарифів чинним Законодавством не передбачено.

Як вже зазначалось, НКРЕКП встановлює тарифи на комунальні послуги лише тим суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування яких вона здійснює, а також тарифи на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії.

В іншому випадку встановлення тарифів відноситься до компетенції місцевих органів влади. Фаткично, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на комунальні послуги для решти підприємств, які не підпадають під регулювання Комісії.

При цьому, ні ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання» не визначено можливості та критерії розподілу повноважень між різними ланками органів місцевого самоврядування щодо затвердження тарифів на комунальні послуги виходячи зі статусу та підвідомчості постачальника послуг. Натомість ст. 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», чітко визначено, що затвердження тарифів на комунальні послуги, віднесено до повноважень відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відтак, з урахуванням визначеного законом компетенційного розподілу повноважень з приводу затвердження тарифів та коригувань до них, зважаючи на ту обставину, що позивач є ліцензіатом Дніпропетровської обласної державної адміністрації, який не здійснює господарську діяльність на території двох або більше областей України, не виробляє теплову енергію на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, суд приходить до висновку, що встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються вказаним підприємством, здійснюється відповідним органом місцевого самоврядування в даному випадку Черкаською селищною радою.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2017 року у справі №183/6881/16 (2а/183/42/17) є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, 197, 200, 206 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року у справі №183/6881/16 (2а/183/42/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко