Справа № 805/3598/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року справа №805/3598/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 805/3598/16-а за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про визнання незаконними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу та розрахунків плати за проїзд,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області (відповідач 1), третя особа - Управління Укртрансбезпеки України у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 031804 від 19 вересня 2016 року, винесену начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області, у сумі 1700,00 грн.;

- визнати незаконною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 031803 від 19 вересня 2016 року, винесену начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області, у сумі 1700,00 грн.

До початку судового розгляду справи по суті позивачем до суду надано уточнений адміністративний позов, в якому останній просив суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 031804 від 19 вересня 2016 року, винесену начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області, у сумі 1700,00 грн.;

- визнати незаконною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 031803 від 19 вересня 2016 року, винесену начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області, у сумі 1700,00 грн.;

- визнати незаконним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0006224 від 20 липня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зобов'язано сплатити 318,72 євро;

- визнати незаконним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0006301 від 26 липня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зобов'язано сплатити 99,6 євро.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державну службу України з безпеки на транспорті (відповідач 2).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року у зв'язку з наданим позивачем уточненим адміністративним позовом змінено процесуальний статус Управління Укртрансбезпеки України у Харківській області та визначено його в якості відповідача по справі (відповідач 3).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що він є автоперевізником та здійснює перевезення на автомобілі НОМЕР_2 та причепі до нього марки TRAILOR д.н. НОМЕР_3. 20 липня 2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки України у Харківській області складено акт №0006224 перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого позивач начебто надав послуги автоперевезення з перевищенням вагових обмежень, в т.ч. на вісь без дозволу на це, вказаним автомобілем та причепом під керуванням водія ОСОБА_4, чим порушив ст. 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344-III).

На підставі даного акту винесено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 318,72 євро. 26 липня 2016 року складено аналогічний акт за номером 0006301 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та відповідно, розрахунок до даного акту на загальну суму 99,6 євро. З урахуванням обставин, викладених в актах, винесено спірні постанови №031803 від 19 вересня 2016 року та №031804 від 19 вересня 2016 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. Проте, позивач вважає вказані постанови та розрахунки до актів незаконними, оскільки автомобіль та причеп регулярно проходять технічний огляд і їх маса не може викликати сумніви. Також, зауважив, що ані в акті, ані в постанові не зазначено порядковий номер вагового обладнання, відомостей про його сертифікацію. Також позивач зазначає, що зважування автомобілю та причепу проводилось не об'єктивно та здійснювалось на дорозі, яка має суттєві нерівності. Таким чином, вважає, що спірні постанови та розрахунки плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування винесено відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства, а тому, підлягають скасуванню.

В матеріалах справи наявні заперечення проти позову, які вмотивовані тим, що Управління Укртрансбезпеки у Харківській області під час здійснення своїх повноважень діяло як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання. Також вказує на те, що у зв'язку з встановленням порушень вимог Закону № 2344-III Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області на законних підставах було віднесено транспортні засоби позивача до великовагових та складено відповідні акти. Також відповідач зазначає, що документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються всім водіям для ознайомлення. Таким чином, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 70-75).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 805/3598/16-а у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту їх перевезення. Відповідачами доведено правомірність винесення постанов про застосування адміністративно - господарського штрафу від 19 вересня 2016 року №031804 та №031803, винесених начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області, у сумі по 1700,00 грн., а тому, позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування зазначених постанов про застосування адміністративно - господарського штрафу не підлягають задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що при здійсненні своїх повноважень в частині складання розрахунків плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, якими позивачу визначено до сплати 318,72 євро та 99,6 євро за проїзд з перевищенням вагових параметрів, відповідач обмежився лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Щодо відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі вищевказаного розрахунку. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення відповідача до суду з відповідним позовом. За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що вищезазначені розрахунки не порушують прав, обов'язків чи інтересів позивача, а є реалізацією відповідачами своїх владних управлінських функцій на виконання вимог діючого законодавства.

Таким чином, відповідачі в спірних правовідносинах діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством, тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 є необґрунтованими.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля, його повна вага становить 7000 кг, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ - причепа, його повні маса становить 8000 кг, та відповідно до товарно-транспортної накладної від 26.07.2016 №260702, загальна маса вантажу 22035 кг. Тобто загальна маса автомобіля, причепа та вантажу становить 22035+7000+8000=37035 кг. При цьому, ні автомобіль, ні причеп не можуть зазнавати будь-яких переобладнань, вони регулярно проходять технічний огляд (раз на рік, востаннє 17.08.2016) і їх маса не може викликати сумніви, оскільки якщо б вони зазнавали якихось переобладнань, це обов'язково було б виявлено як під час техогляду, так і під час складання оскаржуваного акту. Так само характеристика вантажу виключає не рівномірний розподіл вантажу на вісі автомобіля оскільки виключається його переміщення по причепу без втручання людей чи вантажної техніки і це також підтверджується листом відправника вантажу.

Крім того, розраховуючи розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу відповідач виходив із усієї відстані маршруту перевезення вантажу, з м. Барвінкове до м. Харкова, тобто 166 км. Однак відповідач протиправно визначив таку відстань, оскільки до моменту проведення габаритно-вагового контролю великоваговий транспортний засіб пройшов шлях довжиною лише близько 130 км згідно загальновідомих розрахунків відстані між пунктом відправлення до пункту зважування. Апелянт вказує, що транспортний засіб внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух транспортного засобу не заборонявся, при цьому подальше перевезення вантажу з перевищенням вагових норм позивач не здійснював. Також, відповідачем, не надано суду будь-яких доказів пройденої транспортним засобом відстані 166 км, а тому жодних підстав вважати, що автомобіль з перевищенням вагових параметрів пройшов весь маршрут дорогами загального користування, у суду не має.

Апелянт, окрім вищевикладеного, також наголошує на тому, що ваги якими проводили зважування згідно технічних характеристик мають погрішність 2%, тобто, з тієї маси автомобіля, яку показали ваги, необхідно відняти число погрішності, яке складає 2 % від загальної ваги як щодо даних зважування загальної маси, так і осьового навантаження. У зв'язку з вказаними підставами розрахунки, вказані в апеляційній скарзі, також підлягають скасуванню або як мінімум скасуванню в частині визначення плати в розмірі 318,72-52=266,72 (розрахунок до акту від 20.07.2016), 99,6-39=60,6 (розрахунок до акту 26.07.2016).

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Державною службою України з безпеки на транспорті висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ОСОБА_3 є власником автомобілю КАМАЗ 54112, 1983 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, та напівпричепу бортового TRAILOR, 1994 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 7, 9, 121-зворот, 122-зворот).

Відповідно до затвердженого графіку роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю на мережі доріг загального користування державного значення на липень 2016 року, 18 липня 2016 року посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Харківській області видано направлення №024347 на проведення рейдової перевірки суб'єктів господарювання всіх форм власності щодо додержання Закону № 2344-III та інших нормативно-правових актів з питань автомобільного транспорту (а.с. 84, 114).

20 липня 2016 року посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Харківській області складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій зазначено результати вагового контролю автомобілю КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_2, та напівпричепу TRAILOR, реєстраційний номер НОМЕР_3. Так, згідно даної довідки навантаження на осі складає: 1) 4300 т; 2) 6150 т; 3) 8250 т; 4) 7450 т; 5) 9050 т; повна маса транспортного засобу - 41250 т (а.с. 88).

20 липня 2016 року посадовими особами відповідача 3 складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким о 03 год. 35 хв. на а/д М-3 Київ-Харків-Довжанський 516 км + 800м зафіксовано порушення ст. 48 Закону № 2344-III в частині перевищення вагових обмежень на вісь автомобіля КАМАЗ 54112 з номерним знаком НОМЕР_2 без дозволу на рух автомобільними дорогами України (а.с. 10, 120).

Також 20 липня 2016 року посадовими особами відповідача 3 складено Акт №0006224 про перевищення транспортним засобом КАМАЗ 54112 з реєстраційним номером НОМЕР_2 з причепом TRAILOR з реєстраційним номером НОМЕР_3, що належать ФОП ОСОБА_3, нормативних вагових параметрів (а.с. 49).

В якості додатку до акту №0006224 від 20 липня 2016 року посадовою особою відповідача 3 складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 нараховано до сплати 318,72 євро (0,64 * 166 * 3) (а.с. 50).

25 липня 2016 року посадовим особам відповідача 3 видано направлення №024354 на проведення рейдової перевірки а/д М-3 "Київ-Харків-Довжанський" 429 км + 100 м, а/д М-3 "Київ-Харків-Довжанський" 516 км + 800м, а/д М-18 "Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта "Кемпінг" 19 км (а.с. 77, 113).

26 липня 2016 року посадовою особою відповідача 3 складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій зазначено результати вагового контролю автомобілю КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_2, та напівпричепу TRAILOR, реєстраційний номер НОМЕР_3. Так, згідно даної довідки навантаження на осі складає: 1) 4300 т; 2) 7150 т; 3) 7100 т; 4) 8400 т; 5) 6800 т; 6) 8400 т; повна маса транспортного засобу - 42150 т (а.с. 81).

26 липня 2016 року посадовими особами відповідача 3 складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого на а/д М-3 Київ-Харків-Довжанський 516 км о 06 год. 50 хв. зафіксовано порушення ст. 48 Закону № 2344-III в частині перевищення вагових обмежень в тому числі на вісь автомобіля КАМАЗ 54112 з номерним знаком НОМЕР_2 без дозволу на рух автомобільними дорогами України (а.с. 11, 115).

Також 26 липня 2016 року посадовими особами відповідача 3 складено Акт №0006301 про перевищення транспортним засобом КАМАЗ 54112 з реєстраційним номером НОМЕР_2 з причепом TRAILOR з реєстраційним номером НОМЕР_3, що належать ФОП ОСОБА_3, нормативних вагових параметрів (а.с. 78).

В якості додатку до акту №0006301 від 26 липня 2016 року посадовою особою Укртрансбезпеки складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 нараховано до сплати 99,6 євро (166 * 0,3 * 2) (а.с. 80).

У суді першої інстанції представником позивача наголошено, що відповідачем в оскаржуваних розрахунках не вірно зазначено протяжність маршруту (166 км), на який здійснено нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки 166 км є відстань між м. Барвінкове (вул. Київська, 1А) Харківської області до м. Харків, пр-ту Московського, 199-А, проте зупинка транспортного засобу відбулась на а/д М-3 Київ-Харків-Довжанський 516 км, що значно є меншою відстанню, ніж зазначено.

Однак, доказів на підтвердження зазначеного, зокрема, щодо розвантаження транспортного засобу з причепом на місці зважування, а також щодо затримання (припинення руху) даного транспортного засобу суду не надано.

Крім того, представником відповідачів у суді першої інстанції зазначено, що автомобіль затриманий не був та продовжив рух після зважування та складання необхідних документів, оскільки були складені відповідні розрахунки плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та затримання його було не обов'язковим, у зв'язку з чим розрахунок плати за проїзд вираховувався виходячи з протяжності маршруту слідування даного транспортного засобу.

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №031803 від 19 вересня 2016 року, враховуючи порушення ОСОБА_3 ст. 48 Закону № 2344-III, постановлено стягнути з ОСОБА_3 адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а.с. 12).

Постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №031804 від 19 вересня 2016 року, враховуючи порушення ОСОБА_3 ст. 48 Закону № 2344-III, постановлено стягнути з ОСОБА_3 адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а.с. 13).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок №1567).

Так, п. 2 даного Порядку №1567 встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно п. 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові, позапланові та рейдові перевірки можуть проводитися із залученням спеціалістів органів внутрішніх справ і науково-дослідних установ (за погодженням з їх керівниками) з питань, що належать до їх компетенції.

У відповідності до п. 12 вказаного Порядку рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п. 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода).

За приписами п. 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансінспекція", та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 19 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Згідно п. 21 даного Порядку у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 36 Порядку №1567 передбачено, що посадові особи мають право, зокрема, проводити перевірку транспортного засобу, у тому числі з його зупиненням, згідно із направленням на перевірку.

Відповідно до п. 40 Порядку №1567 уповноважена особа суб'єкта господарювання, водій мають право, зокрема, ознайомитися з актом, підписати або відмовитися від його підписання; надати свої пояснення та зауваження щодо змісту акта.

Згідно п. 41 Порядку №1567 уповноважена особа суб'єкта господарювання зобов'язана створити умови для проведення перевірки та надати необхідні документи.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 (далі - Порядок №879).

Згідно пп. 9 п. 2 Порядку №879 пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідно до п. 11 Порядку №879 режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з відповідним підрозділом МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху. Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Пунктом 12 Порядку №879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За приписами п. 13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Апелянт вказує на відсутність в актах перевірок, квитанції та постановах про накладення штрафу порядкового номеру ваг, на яких проходило зважування, та проходження цим обладнанням сертифікації.

Колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року №255 затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги №255).

Відповідно до п. 8 Вимог №255 вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.

Згідно п. 9 Вимог №255 вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Відповідачем до суду надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №21/1525, чинне до 27 серпня 2016 року, видане Державним підприємством "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", відповідно до якого ваги пересувні автомобільні, виробник Фірма "Central Weighing LTD", власник - ДП "Харківський облавтодор" філія "Пісочинське ДЕП", за результатами повірки визнано придатними до застосування (а.с. 53).

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно п. 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

За приписами п. 20 даного Порядку за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

У відповідності до п. 18 Порядку №879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Пунктом 21 Порядку №879 встановлено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до п. 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 р. № 422, передбачено, що у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ МВС про такі порушення.

Колегія суддів зазначає, що додатком 3 до вказаного Порядку наведено встановлений зразок оформлення Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на невнесення до актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідок про результати здійснення габаритно-вагового контролю відомостей про номер пересувного пункту габаритно-вагового контролю, використане вагове обладнання, проведення щодо нього сертифікації, оскільки відповідно до вищезазначених норм та затверджених нормативними актами вимог щодо оформлення вказаних документів внесення до них даної інформації не передбачено. Крім того, суд зауважує, що внесення зазначеної інформації до квитанцій та постанов про накладення на позивача штрафів за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" чинним законодавством також не передбачено.

Стосовно посилань апелянта на наявність розбіжностей в цифровому зазначенні тоннажу транспортного засобу позивача в актах від 20 липня 2016 року №0006224 та від 26 липня 2016 року №0006301 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунках, складених в якості додатків до вказаних актів, колегія суддів зазначає, що такі розбіжності не викликають сумніву щодо фактичної ваги автотранспортних засобів КАМАЗ 54112, реєстраційний номер НОМЕР_2, та напівпричеп TRAILOR, реєстраційний номер НОМЕР_3, та не можуть свідчити про недостовірність зазначених даних.

Натомість, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку слід виходити з того, що зміст зазначених документів має перевагу над формою їх фіксації, а недоліки в заповненні даних в актах та розрахунках, на які посилається позивач, не свідчать про недостовірність або недійсність таких даних.

Згідно ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно приписів ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 60 цього Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач в підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог вказує на те, що відповідно до даних товарно-транспортних накладних від 20 липня 2016 року №200701 та від 26 липня 2016 року №260702 автомобіль КАМАЗ д.н. НОМЕР_2 з причепом д.н. НОМЕР_3 здійснював перевезення по 22000 кг (22035 кг брутто) борошна пшеничного, фасованого в мішки по 50 кг, що, враховуючи вагу автомобілю та причепу, виключає наявність перевантаження вказаних транспортних засобів та, відповідно, підстав для застосування штрафних санкцій.

Проте, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Отже, з аналізу наведеної норми вбачається, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту їх перевезення.

Крім того, факт складення товарно-транспортних накладних від 20 липня 2016 року №200701 та від 26 липня 2016 року №260702 не виключає можливості перевезень вищезазначеним автотранспортним засобом інших товарно-матеріальних цінностей, не зазначених в даних первинних документах.

Інших доказів в підтвердження або спростування зазначених обставин сторонами по справі не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачами доведено правомірність винесення постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 вересня 2016 року №031804 та №031803, винесених начальником відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки України у Донецькій області, у сумі по 1700,00 грн., а тому, позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування зазначених постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу не підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів зазначає, що за правилами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача.

Колегія суддів зазначає, що при здійсненні своїх повноважень в частині складання розрахунків плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, якими позивачу визначено до сплати 318,72 євро та 99,6 євро за проїзд з перевищенням вагових параметрів, відповідач обмежився лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі вищевказаного розрахунку. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення відповідача до суду з відповідним позовом.

За таких обставин вищезазначені розрахунки не порушують прав, обов'язків чи інтересів позивача, а є реалізацією відповідачами своїх владних управлінських функцій на виконання вимог діючого законодавства, що обумовлює необхідність відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог.

З огляду на викладене, немає потреби обговорювати доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості таких розрахунків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відповідачі в спірних правовідносинах діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В повному обсязі ухвала виготовлена 20 червня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року у справі № 805/3598/16-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про визнання незаконними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу та розрахунків плати за проїзд - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов