Справа № 447/372/17
Суддя: Карбовнік І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/59/17
Справа №447/372/17
П О С Т А Н О В А

ІмЕНЕм україни

19.06.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі: головуючого -судді Карбовнік І. М. , при секретарі Данилів О.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миколаївської райдержадміністрації, третя особа Міністерство соціальної політики України про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації про стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги учасникам бойових дій за 2016 р. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є учасником бойових дій та має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Проте всупереч вимог Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» вказана допомога у 2016 р. виплачена йому не в повному обсязі. 01.02.2017 р. він звертався до відповідача з вимогою виплатити щорічну разову грошову допомогу у розмірі визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», однак отримав відмову. Вважає, що для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанову Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №141, яка звужує обсяг прав передбачених законом та гарантованих Конституцією України. Тому просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати здійснити виплату йому грошової допомоги в передбаченому законом розмірі за 2016 р.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити, а справу слухати у їх відсутності.

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації Мандзій А.Я. подав до суду клопотання, в якому просив справу слухати у його відсутності.

Третя особа, Міністерство соціальної політики України, в судове засідання не зявилася, однак надіслала до суду заперечення на позов, в якому просила в позові відмовити, а справу слухати у її відсутності.

З'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника бойових дій, а тому має право на пільги встановлені законодавством України для учасників бойових дій.

Позивач ОСОБА_1 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920 грн, що сторонами не оспорюється.

Управлінням соціального захисту населення Миколаївської РДА, у зв'язку із зверненням ОСОБА_1 від 01.02.2017 р., було роз'яснено про відсутність підстав для збільшення розміру виплаченої допомоги до 5 травня.

Не погодившись із такими доводами відповідача позивач звернувся до адміністративного суду із зазначеним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова №141) встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «;Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 920 гривень.

Вказані положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними.

Слід також зауважити, що Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012 Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Тому Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відтак, відповідач правомірно здійснив позивачу нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі визначеному Постановою №141.

Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд дійшов висновку, що при нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідач правомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності відповідача протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 70, 71, 86, 94, 158-163 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миколаївської райдержадміністрації, третя особа Міністерство соціальної політики України про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Карбовнік І. М.