Справа № 539/858/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р.Справа № 539/858/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2017р. по справі № 539/858/17

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про визнання дій неправомірними щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання 24.03.2017 року, скасування повідомлення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- визнати дії Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання 24.03.2017 року неправомірними;

- скасувати повідомлення Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо повернення виконавчого документу, виданого Лубенським міськрайонним судом 22.04.2016 року №539/4019/14-а стягувачу без прийняття до виконання 24.03.2017 року;

- зобов'язати Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення по даній справі.

Постановою від 04.05.2017 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області відмовив у задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт вважає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 13.06.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Частиною 1 статті 50 вищевказаного Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 грудня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2015 року вищевказана постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області була частково скасована.

На підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду 13.02.2015 року позивачеві видано виконавчий лист №539/4019/14-а для пред'явлення до виконавчої служби.

Згідно постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22.06.2015 року, керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження по виконавчому листу №539/4019/14-а закінчено. Дана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась.

У зв'язку з винесенням вищевказаної постанови про закінчення виконавчого провадження, при зверненні позивачем повторно до державного виконавця, постановою від 22.02.2016 року у прийнятті до провадження виконавчого листа позивачеві було відмовлено, оскільки підстави для відновлення виконавчого провадження відсутні і в даному випадку можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання не передбачена.

24.03.2017 року відповідачем прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, згідно якого ОСОБА_1 пропущено встановлений законом термін пред'явлення до виконання, тому виконавчий документ було повернуто на підставі п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, згідно п.2 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що оскільки ним виконавчий лист по даній справі останній раз пред'являвся до виконання 22.02.2016 року, та враховуючи зміни, внесені до положень ЗУ «Про виконавче провадження» щодо терміну пред'явлення виконавчого листа до виконання протягом трьох років, то термін пред'явлення виконавчого листа до виконання збігає 21.02.2019 року, а тому не було пропущено.

Колегія суддів звертає увагу на помилковість такого твердження з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 22.02.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України і, відповідно до цього принципу, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, 22.03.2017 року у позивача сплинув термін для пред'явлення виконавчого листа до виконання - 1 рік.

Помилковим є посилання апелянта на те, що ним не пропущено строк пред'явлення до виконання дубліката виконавчого листа, оскільки при видачі дубліката залишається незмінним строк пред'явлення до виконання, а тому видача останнього не продовжує та не поновлює строків, вказаних первинно у виконавчому листі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, доводи апеляційної скарги спростовуються вказаними вище висновками суду.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.05.2017р. по справі № 539/858/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 16.06.2017 р.