Справа № 2а/0570/4077/2011
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Київ К/800/30931/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді-доповідача),

Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДВС), відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області (далі - ВДВС ГУЮ у Донецькій області), треті особи - відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації м. Маріуполя Донецької області, публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит", ОСОБА_4, про визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, з урахуванням уточнених вимог, про: визнання незаконними дій Жовтневого ВДВС щодо неповідомлення про передачу виконавчого провадження ВДВС ГУЮ у Донецькій області; визнання незаконними дій ВДВС ГУЮ у Донецькій області щодо прийняття до виконання виконавчого провадження; визнання незаконними дій ВДВС ГУЮ у Донецькій області щодо продажу квартири АДРЕСА_1 без дозволу органів опіки та піклування; визнання незаконною бездіяльності ВДВС ГУЮ у Донецькій області щодо неповідомлення про проведення публічних торгів по продажу квартири; визнання незаконними дій ВДВС ГУЮ у Донецькій області по продажу квартири нижче її реальної вартості; визнання недійсним акту проведення прилюдних торгів від 17 вересня 2010 року по продажу квартири.

Дана справа розглядалася неодноразово судами різних інстанцій.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 2006 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. 15 червня 2006 року між позивачем та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» укладено іпотечний договір, відповідно до якого у якості забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором від 15 червня 2006 року, передана належна позивачу на праві власності квартира.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 кредитних обов'язків, приватним нотаріусом 10.12.2008 здійснено виконавчий напис з пропозицією звернути стягнення на майно - квартиру позивача у рахунок погашення суми заборгованості за період з 11 травня 2008 року по 10 грудня 2008 року у сумі 176 458,21 грн.

Постановами державного виконавця Жовтневого ВДВС від 21 січня 2009 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса та накладено арешт на майно (квартиру), яка належала ОСОБА_3

Постановою ВДВС ГУЮ у Донецькій області від 6 травня 2009 року у зв'язку з великою завантаженістю, що ускладнює примусове виконання рішення та з метою надання практичної допомоги, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису передано до підрозділу примусового виконання рішень першого ВДВС ГУЮ у Донецькій області.

Частиною третьою статті 20-1 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-ХІV), чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в установленому Міністерством юстиції України порядку на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України або підрозділу примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції можуть передаватися інші виконавчі провадження, що знаходяться на виконанні в органах державної виконавчої служби. Про прийняття до виконання виконавчого провадження або передачу виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого виноситься вмотивована постанова, з якою ознайомлюються сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №606-ХІV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією

Як вбачається з матеріалів справи, постанови про передачу виконавчого провадження та про прийняття до виконання виконавчого провадження направлені ВДВС ГУЮ у Донецькій області на адресу позивача для відома супровідним листом від 12 травня 2009 року №2/1146-9П, про що здійснено відповідний запис в журналі реєстрації вихідної кореспонденції.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що дії відповідачів щодо передачі та прийняття до виконання виконавчого провадження є правомірними.

Що стосується вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо продажу квартири без згоди опікунської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 2 червня 2005 року №2623 для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Як вбачається з довідки про склад сім'ї за лицевим розрахунком НОМЕР_1, квартиронаймачем за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 до складу сім'ї якого входили з 8 липня 2006 року ОСОБА_3 квартиронаймач, з 4 липня 2006 року ОСОБА_6 - дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 8 липня 2006 року ОСОБА_7 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 12 грудня 2008 року ОСОБА_8 - онук, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виконавчий напис приватним нотаріусом здійснений 10 грудня 2008 року, як встановлено судами, на момент здійснення виконавчого напису та реалізації квартири за зазначеною адресою, неповнолітній ОСОБА_8 не був зареєстрований.

У судовому засіданні суду першої інстанції підтверджено показаннями свідків, що у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не проживав, ані позивач, ані його дружина, ані дочка, ані неповнолітній ОСОБА_8 До того ж, вказана квартира № не була придатна до проживання.

Крім того, у звіті фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 про оцінку вартості цієї квартири НОМЕР_1 містяться її фотографії, з яких вбачається, що в квартирі ніхто проживати не може, оскільки вона непридатна для проживання.

Відповідно до статей 52, 61, 62, 62-1 Закону №606-ХІV примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду (виконавчим написом) з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а отже, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду (виконавчого напису) не потрібна.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.09.2010 (у справі №6-7615св10).

Колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо неповідомлення позивача про проведення публічних торгів по продажу квартири, оскільки в силу Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 745/4038, обов'язок щодо письмового повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів покладений на спеціалізовану організацію, а не на державного виконавця.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, тому підстав до скасування чи зміни їх судових рішень немає.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

О.П. Стародуб

І.В. Штульман