Справа № 2-а-13/11/1412
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2012-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2012 р.Справа № 2-а-13/11/1412

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.

Одеський апеляційний адміністративного суду у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни -

В С Т А Н О В И В:

15.12.2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити ОСОБА_2 у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % надбавки до мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року по 21.12.2008 року включно, з 01.01.2009 року по 01.12.2009 року, а також з 01.01.2010 року по 15.12.2010 року з урахуванням фактично виплачених сум.

09.03.2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва подано апеляційну скаргу на вказану постанову Заводського районного суду м. Миколаєва.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. У звязку з цим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2011 року та постановлення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна

соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивачем не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду, зважаючи на зазначене висновки суду першої інстанції про наявність поважних причин для поновлення строків на звернення до адміністративного суду є необґрунтованими та помилковими.

Зважаючи на те, що позивачка звернулась до суду за захистом порушених прав 15.12.2010 року, адміністративний позов, відповідно до ст. 100 КАС України, підлягає залишенню без розгляду за період з 01.01.2008 року по 14.06.2010 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Що стосується позовних вимог у межах шестимісячного строку звернення до суду, слід зазначити наступне:

У 2010 році дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялась, а положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, які суперечать цьому Закону, не можуть бути застосовані, оскільки мають меншу юридичну силу ніж норми Закону.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги за період з 15.06.2010 року по 31.12.2010 року підлягають задоволенню.

Твердження апелянта стосовно невизначеності розміру мінімальної пенсії за віком не приймається до уваги колегією суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно цим Законом. Положення цього Закону не є перешкодою для застосування величини мінімальної пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постановлене рішення, відповідно до ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким частково задовольнити вимоги позивача.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 15.06.2010 року по 31.12.2010 року, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.01.2008 року по 14.06.2010 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1