Справа № 817/1143/14
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Київ К/800/50171/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Іваненко Я.Л., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішення про відмову в реєстрації місця проживання, зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним рішення про відмову у реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії відповідача щодо спонукання ОСОБА_1 до отримання згоди колишньої невістки ОСОБА_2 для проведення його реєстрації за вказаною адресою; зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою на підставі заяви від 17 травня 2013 року, паспортного документа, квитанції про сплату державного мита та двох примірників талона зняття з реєстрації.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосували норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року, № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон № 1382-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита та або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації (стаття 11 Закону № 1382-IV).

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

На виконання вимог статті 11 Закону № 1382-IV, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 22 листопада 2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів». Пунктом 2.2 Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачений перелік документів, необхідний для реєстрації місця проживання особи, а саме:

письмова заява про реєстрацію місця проживання встановленої форми;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання;

квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України).

документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання;

право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року № 574 «Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за № 84/20397;

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку;

заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Вказані регулятивні норми права наділяють їх учасників правами і покладають на них юридичні обов`язки, тобто встановлюють суб`єктивні права, - дозвіл на здійснення уповноваженою особою тих чи інших активних дій, однак для їх реалізації особа наділена юридичним обов`язком вчиняти певні позитивні дії, а сама реєстрація місця проживання носить заявочний характер.

Судами встановлено, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради депутатів трудящих від 29 червня 1972 року № 664/53, 15 травня 1972 року батьку позивача ОСОБА_3 надано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на сім`ю у складі 5 чоловік, у тому числі позивача.

З цієї квартири позивач виписався.

У травні 2013 року ОСОБА_1 вирішив знову зареєструватись у квартирі батька за вказаною адресою, через що звернувся до паспортиста Житлово-комунального підприємства «Промислове» Рівненського міськвиконкому, де йому було надано бланк заяви для проведення реєстрації та роз`яснено, що для його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 необхідно отримати згоду квартиронаймача та членів його сім`ї.

Батько - ОСОБА_3 згоду на реєстрацію як основний квартиронаймач позивачу надав, проте колишня невістка - ОСОБА_2 у наданні такої згоди відмовила, у зв`язку з чим позивач звернувся за консультацією до начальника Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області Петняк Л.Е. з приводу процедури реєстрації у таких випадках.

Під час розгляду цієї справи, начальник Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області Пентяк Л.Е. пояснила, що письмових заяв щодо реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 позивач не подавав, що стверджується відсутністю реєстрації у книзі вхідної документації. Під час прийому позивачу лише роз`яснено, що у випадку ненадання згоди члена сім`ї основного квартиронаймача на реєстрацію у квартирі державного житлового фонду, особі необхідно звертатися до суду в порядку цивільного судочинства з метою визнання членом сім`ї основного квартиронаймача та подальшого укладання договору найма житлового приміщення з Рівненською міською радою.

За правилами частини другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивач офіційно із письмовою заявою та відповідними документами до відповідача не звертався і Рівненським міським відділом або безпосередньо Управлінням Державної міграційної служби України у Рівненській області жодних рішень щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 не приймалось, суди дійшли обґрунтованого висновку, що права позивача не порушені, а тому позов задоволенню не підлягає.

За таких обставин, підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Доводи касаційної скарги про відсутність у нормативно-правових актах, що регулюють спірні правовідносини, права надавати консультації з приводу реєстрації місця проживання не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язуючі приписи, які покладено на особу, зокрема, не подав письмову заяву, а його усне звернення до одного із працівників відповідача не є офіційним у розумінні норм, якими врегульовані правовідносини, що виникають під час реєстрації місця проживання.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що судами не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 20 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Я.Л. Іваненко
Ю.К. Черпак