Справа № 812/410/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/410/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

суддів: Басової Н.М., Чернявської Т.І.,

при секретарі судового засідання - Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого листа, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого листа від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, без прийняття до виконання від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270, виданий Луганським окружним адміністративним судом про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що Постановою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 по справі № 2а-27752/09/1270 стягнуто з Державної судової адміністрації України на її користь заборгованість з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року. На виконання вказаної постанови Луганським окружним адміністративним судом було направлено на адресу позивача виконавчий лист. 01.02.2017 відповідачем 1 було отримано заяву ОСОБА_1 від 27.01.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа разом з виконавчим листом. 28.02.2017 позивачем було отримано лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.02.2017 № ПІ-П-367/20.1/12, яким надано відповідь на інформаційний запит та вказано, що за виконавчим листом № 2а-27752/09/1270 державним виконавцем прийнято рішення та надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Повідомлення обгрунтоване тим, що зазначений виконавчий документ не підвідомчий відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а тому відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повертається стягувачеві. З метою визначення підвідомчості виконання судового рішення ОСОБА_1 звернулась до Державної казначейської служби України з відповідним запитом. Листом від 04.01.2017 було надано відповідь про те, що оскільки у виконавчому листі не вказано суми коштів, що підлягає стягненню, а Казначейство не наділене повноваженнями щодо самостійного визначення такої суми, наведене унеможливлює списання коштів з рахунків боржника відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 № 845, а тому таке рішення суду не може бути виконане органами Казначейства. З метою забезпечення виконання рішення суду позивачем було подано заяву до Вищого адміністративного суду України про роз'яснення судового рішення від 31.03.2015 шляхом зазначення розміру заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 Ухвалою від 07.02.2017 у задоволенні заяви відмовлено з тих підстав, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження. Отже, у зв'язку з не визначенням в судовому рішенні суми, яка підлягає стягненню з державного органу, таке судове рішення не може бути виконане Казначейською службою.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої постановою КМУ від 02.04.2012 № 512/5, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи.

Тому, на думку позивача, виконання судового рішення про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь фізичної особи заборгованості за певний період без визначення суми відноситься до підвідомчості органів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позові зазначила, що просить суд розглянути справу за її відсутності.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Луганської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати та надбавки за вислугу років скасовано. Ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати та надбавки за вислугу років задоволено частково. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положеннями частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року. Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованість з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 на адресу позивача було направлено 2 виконавчі листа, які отримано 16.09.2016. У виконавчих листах зазначено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання 31.03.2016.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа в адміністративній справі №2а-27752/09/1270, виданого Луганським окружним адміністративним судом, про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованності з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року до виконання протягом трьох років після набрання ухвалою суду законної сили ( а.с.19).

Згідно з даними комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що виконавчий лист у справі № 2а-27752/09/1270 надісланий ОСОБА_1 07 вересня 2016 року.

01.02.2017 Департаментом було отримано заяву ОСОБА_1 від 27.01.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 2а-27752/09/1270 ( а.с.9-10).

У зв'язку з тим, що від органу державної виконавчої служби не надходило інформації щодо стану розгляду виконавчого листа 2а-27752/09/1270, 15 лютого 2017 року електронною поштою позивачем було направлено до відповідача 1 інформаційний запит щодо стану розгляду заяви від 27.01.2017 про відкриття виконавчого провадження ( а.с.17).

28.02.2017 ОСОБА_1 отримано лист від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 22.02.2017 № ПІ-П-367/20.1/12, яким надано відповідь на інформаційний запит та вказано, що за виконавчим листом № 2а-27752/09/1270 державним виконавцем прийнято рішення та надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 ( а.с.18).

В повідомленні від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 зазначено, що відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, зазначений виконавчий документ не підвідомчий відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Керуючись пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю ( а.с.15).

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Державної казначейської служби України з запитом про надання роз'яснення щодо порядку виконання рішення суду.

Листом Державної казначейської служби України від 04.01.2017 № 5-13/62-149 надано відповідь про те, що Казначейство здійснює виконання рішень суду про стягнення коштів з державних органів відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. При цьому, Казначейство не наділене повноваженнями щодо самостійного визначення суми коштів, що підлягає безспірному списанню за рішенням суду.

Враховуючи викладене, у разі відсутності у виконавчому документі точно визначеної суми коштів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_1, Казначейство матиме змогу виконати рішення суду лише у разі встановлення судом порядку і способу його виконання шляхом стягнення точно визначеної суми коштів з рахунків боржника або за рахунок коштів бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів». Разом з тим, з метою вирішення питання щодо обчислення і погашення заборгованості за рішенням суду, запропоновано звернутись до Державної судової адміністрації України, яка виступає відповідачем по справі № 2а-27752/09/1270 ( а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 зверталася до Вищого адміністративного суду України із заявою про роз'яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року, зазначивши розмір заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, що підлягає стягненню на її користь з Державної судової адміністрації України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.02.2017 відмовлено в роз'ясненні постанови Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року, у зв'язку з тим, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження ( а.с.13-14).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд керується такими нормами чинного законодавства.

У відповідності до п. 11 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України N 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» визначено, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15.06.2017 залучено до участі у справі другим відповідачем - Міністерство юстиції України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до виконавчого листа № 2а-27752/09/1270 щодо стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року боржником є Державна судова адміністрація України.

У відповідності до частини другої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частинами першою та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з держаних органів регулюється Законом України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон №4901-VI) та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 3 Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Підпунктом 2 пункту 25 Порядку №845 передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно чинного законодавства України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Так, у Законі України від 21.12.2016 № 1801-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" затверджена бюджетна програма КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

У відповідності до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, відповідачем було правомірно прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21 лютого 2017 року № 53435645/20.1/12 на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що пред'явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач має право звернення до адміністративного суду з вимогами про встановлення чи зміну способу виконання ухвали суду в порядку ст.263 Кодексу адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачу, який не є субєктом владних повноважень, у справі не повертаються.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем за подачу позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. за квитанцією від 03.03.2017 № 0.0.718665968.1 ( а.с.2).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 (п'ять) днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень) за другу немайнову вимогу.

На виконання ухвали суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. за квитанцією від 16.03.2017 № 0.0.726237429.1 ( а.с.35).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017 скасовано ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 в справі № 812/410/17.

Отже, позивачем було надмірно сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що надмірно сплачена сума судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. може бути повернута позивачу у разі подання ним відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого листа від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, без прийняття до виконання від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 та зобов'язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270, виданий Луганським окружним адміністративним судом про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя В.С. Шембелян
Суддя Суддя Н.М. Басова Т.І. Чернявська