Справа № 2-а-940-10-1012
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Гавриленка В.Г., при секретарі Онищенко В.В., розглянувши в порядку письмового провадження в смт. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про зобов'язання проведення перерахунку та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

ВСТАНОВИВ:

Позивачі посилаються на те, що вони належать до соціальної категорії «Діти війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006 року їм повинна була виплачуватися щомісячна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного, законом. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлювався Законами Україйи «Про Державний бюджет України» на відповідні роки, постійно збільшуючись і становив за період 2007-2010 років від 380 грн. ( в січні 2007 року) до 723 грн. ( в жовтні 2010 року. Виходячи із цього щомісячна допомога дітям війни повинна була за цей період відповідно складати від 114 грн. до 219 грн. Фактично ж відповідач виплачував їм за цей період щомісяця значно менші суми - від 20 грн.55 коп. ( в жовтні 2007 року) до 49 грн.80 коп. ( в жовтні 2010 року).

Тому у вересні 2010 року вони звернулись із заявами до відповідача з проханням зробити їм перерахунок щомісячної допомоги, як дітям війни виходячи із розміру 30% мінімальної пенсії за віком та виплатити недовиплачені кошти. Але відповідач відмовив їм в цьому, надавши формальні листи-відповіді за № 4158 від 08.09.2010 року. Такі дії відповідача позивачі вважають неправомірними, просять суд визнати їх такими, а також зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної допомоги як дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи із розміру 30% мінімальної пенсії за віком, враховуючи, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи із 01.10.2007 року, та в подальшому виплачувати цю щомісячну допомогу відповідно до чинного законодавства.

Позивачі в позовній заяві зазначили, що прсять розгляд справи провести за їх відсутності.

Відповідач (Управління Пенсійного фонду України в Іванківрькому районі Київської області) направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнається. Також в письмових запереченнях відповідач просить суд розгляд справи провести за відсутності їх представника.

За даних обставин суд провів розгляд справи без участі позивача та представника відповідача, за наявними в справі матеріалами в порядку письмового провадження відповідно до ч.4 ст. 122 КАСУ.

Вивчивши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Позов був поданий до суду 26 жовтня 2010 року. Згідно ст.99 КАСУ для звернення з адміністративним позовом до суду встановлено шестимісячний строк. Згідно ст.100 КАСУ пропуск встановленого строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін. В своїх письмових запереченнях відповідач наполягає на застосуванні ст.100 КАСУ. Суд не вбачає підсів для поновлення пропущених строків звернення до суду. Виходячи з цього позовні вимоги можуть бути задоволені починаючи тільки з 26 квітня 2010 року.

Судом встановлено, що позивачі являються пенсіонерами, вони є дітьми війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», так як на день закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни їм було менше 18 років.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачі мають право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. було врегульовано деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян. Зокрема згідно п. 8 даної постанови з 1 жовтня 2008 року щомісячна доплата дітям війни встановлена в розмірі 49 грн. 80 коп. В таких розмірах відповідачем і проводились відповідно виплати дітям і війни на протязі 2010 року. Тобто відповідач керувався не Законом, а ОСОБА_3 КМУ.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту (п.6).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Виходячи із цього суд приходить до висновку, що маються .підстави для часткового задоволення позову тільки щодо ОСОБА_2 (починаючи із 26.10.2010 року).

Щодо позовних вимог стосовно ОСОБА_1, то в їх задоволенні слід відмовити, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 Л.3. являється інвалідом війни 2 групи і за його вибором отримував надбавку до пенсії, передбачену Законом України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (і підвищення як інваліду війни 2 групи) в розмірі 40 відсотків від визначеного законом Згарозїшткевогб: мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на протязі 2010 року згідно довідки відповідача це складало 278 грн., 282 грн.40 коп., 283 грн.60 коп., 289 грн.20 коп.). Щомісячна соціальна допомога як дитині війни йому не виплачувалась, оскільки згідно Закону особи, що мають право на соціальну допомогу як діти війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і одночасно мають право на отримання підвищення до пенсії згідно Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» отримують тільки одну із цих надбавок за їх вибором.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 64, 92 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.28 Зайону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 18,86, 99, 160-163, ч.4 ст.122 КАС України України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_2 соціальної допомоги як дитині війни, виходячи із розмірів встановлених ст.6 Закону України ««Про соціальний захист дітей війни»

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та із врахуванням вже виплачених сум виплатити ОСОБА_2 недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», починаючи із 26 квітня 2010 року., при цьому виходячи із того, що розмір щомісячної державної соціальної допомоги повинен складати 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апіеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд. Апляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: