Справа № 569/3149/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Першко О.О.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"20" червня 2017 р. Справа № 569/3149/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "04" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання поважними причини пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновлення строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Постанову серії ДР №083797 від 03.02.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях складу такого правопорушення.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04.04.2017р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову та прийняти нову - про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ДР №083797 від 03.02.2017р., винесеною інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції Козак В.О., на позивача ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 ОСОБА_3, так як 03.02.2017р. о 09:00 в м.Рівне по вул.Д.Галицького,6 ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки "Mersedes-Benz" державний номер НОМЕР_1 здійснив стоянку у місці, де його транспортний засіб робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п.15.10 (д( ПДР України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції статті 122 ч.3 ОСОБА_3, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням норм чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 ОСОБА_3, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 ОСОБА_3).

У відповідно до пункту 15.10 (д) Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (надалі ПДР) стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно з ч.3 ст.122 ОСОБА_3 порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 ОСОБА_3).

Відповідно до пояснення ОСОБА_5, 03 лютого 2017 р. водій автомобіля НОМЕР_2 заблокував виїзд-в'їзд з прилеглої території, чим не дав йому можливості під'їхати до власного під'їзду.

Відповідно до пояснення ОСОБА_6 від 03.02.2017р. вона знаходилася за кермом автомобіля «Сітроен Немо» державний номер НОМЕР_3 о 08 год. 33 хв. 03.02.2017 р. по вул. Д. Галицького, 6, під'їзд №2, де підвозила дітей до школи, однак проїхати не могла, тому що проїзд був заблокований автомобілем НОМЕР_2, водій якого чекав дружину 10 хвилин на проїзній частині біля під'їзду. На прохання звільнити проїзд ніяк не відреагував.

Із оглянутого відеозапису вбачається, що позивач не заперечував той факт, що заблокував проїзд біля будинку, однак вказував, що зупинився лише на 2 хвилини і сидів за кермом транспортного засобу, в разі якщо б проїжджала машина швидкої допомоги він би від'їхав, а жінка, яка зупинила свій транспортний засіб перед його транспортним засобом мала можливість підвезти дітей до школи іншою дорогою.

Так, правила зупинки та стоянки транспортних засобів визначені в розділі 15ПДР. У відповідності до пунктів 15.1, 15.2ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там не можливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкодити іншим учасникам дорожнього руху).

Переліки випадків, коли зупинка та стоянка транспортних засобів забороняється передбачені пунктами 15.9 та 15.10ПДР.

Зокрема, відповідно до п. 15.9 (ж) та 15.10 (д)ПДР зупинка заборонена у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився; стоянка ж забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Тобто умовою, при якій буде мати місце порушення водієм, що зупинився, п. 15.9 (ж)ПДР є неможливість у місці зупинки транспортного засобу зустрічного роз'їзду або його об'їзду. Порушення ж водієм п. 15.10 (д)ПДР буде у випадку, коли на місці стоянки його автомобіля буде неможливим рух інших транспортних засобів. В будь-якому випадку зупинка чи стоянка транспортного засобу не має перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується позивачем, він керуючи транспортним засобом «Mersedes-Benz» державний номер "Mersedes-Benz" державний номер НОМЕР_1 створив неможливість зустрічного роз'їзду транспортних засобів, об'їзд його транспортного засобу та рух інших автомобілів на місці за адресою: вул. Д. Галицького, 6, м. Рівне. Інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенантом поліції Козак В.О. встановлено водіїв транспортних засобів, відібрані від них пояснення, яким позивач створив перешкоди у русі. Окрім того, достатніх доказів того, що позивач здійснив саме зупинку, а не стоянку транспортного засобу в судовому засіданні здобуто не було, та спростовується іншими наявними в матеріалах справи доказами, які у сукупності узгоджуються між собою.

Згідно зі ст.280 ОСОБА_3 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 ОСОБА_3 посадовою особою відповідача було з'ясовано, що позивачем скоєно адміністративне правопорушення за ч.3 ст.122 ОСОБА_3. Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.122 ОСОБА_3.

У відповідності до ч.4 ст.258 ОСОБА_3 у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 ОСОБА_3. Частина друга ст.258 ОСОБА_3 передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 ОСОБА_3 органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 ОСОБА_3).

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 ОСОБА_3 має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.3 ст.122 ОСОБА_3.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.3 ст.122 ОСОБА_3, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, посадова особа відповідача правомірно винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 ОСОБА_3 на місці вчинення правопорушення

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції статті 122 ч.3 ОСОБА_3, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням норм чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 ОСОБА_3, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "04" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції вул.Ст.Бандери,14-А,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,