Справа № 766/1/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/1/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Ігнатенко О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом до УПФУ в м. Херсоні про визнання протиправним та скасування рішення від 14.07.2016р. (протокол №14) про відмову в перерахунку пенсії на підставі заяви від 06.07.2016р., зобов'язання УПФУ в м. Херсоні здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 30.06.2016р. №18/200 вих-16, без обмеження її максимального розміру та з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 01.01.2016р. відповідно до приписів ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Позов обґрунтовував тим, що при зверненні до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з збільшенням на 25% посадових окладів працівників прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», УПФУ в м. Херсоні відмовило йому у здійсненні відповідного перерахунку з посиланням на відсутність нормативно-правового акту, який регулює умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Таку відмову ОСОБА_1 вважає незаконною, оскільки перерахунок пенсії є процедурою перегляду розміру вже призначеної пенсії у зв'язку з наданням нових документів, а тому при перерахунку має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.03.2017р., прийнятою в порядку скороченого провадження, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана постанова не містить мотивації прийнятого судом рішення про відмову в задоволенні позову, у зв'язку вона з чим не може вважатися законним та обґрунтованим судовим рішенням.

Апелянт вважає, що на момент його звернення до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії у відповідача були всі законні підстави для її перерахунку у відповідності з нормами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії, а посилання відповідача на положення Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014р. №1697-VII є помилковим, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття вказаного Закону.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.8 ст.183-2, п.3 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в м. Херсоні та з 19.12.2005р. йому, на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, призначена пенсія за вислугою років у розмірі 90% місячної заробітної плати.

06.07.2016р. позивач звернувся до УПФУ в м. Херсоні із заявою про перерахунок пенсії на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з врахуванням розміру заробітної плати працівника прокуратури, зазначеного в довідці прокуратури Херсонської області від 30.06.2016р. №18/200 вих-16.

Рішенням УПФУ в м. Херсоні, оформленим протоколом засідання комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення №94 від 14.07.2016р., позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку раніше призначеної йому пенсії за відсутністю на те законодавчих підстав. Зокрема, відмовляючи ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії УПФУ виходило з того, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, згідно п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», однак на сьогоднішній день відсутній будь-який нормативно-правовий акт, який регулює дане питання.

Апеляційний суд таку відмову відповідача вважає правомірною. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р. призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015р., частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. викладено у новій редакції. Зокрема, визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

15.07.2015р. набув чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р. Відповідно до Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. визнано такими, що втратили чинність положення Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р., крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до УПФУ в м. Херсоні із заявою про перерахунок пенсії положення частини 13, 17 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р., які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Правове регулювання питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури закріплено статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII. При цьому, вказаний Закон не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Наведені положення Закону України «Про прокуратуру» №1697 не були визнані неконституційними у встановленому порядку та є діючими.

Згідно ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, на час звернення позивача до відповідача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було, тобто, з 15.12.2015р. діючим законодавством України не визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача, оскільки, відповідно до ст.19 Конституції України, УПФУ, як суб'єкт владних повноважень, має діяти на підставі закону та в межах наданих повноважень, та не може провести перерахунок пенсії позивачу за умови відсутності відповідного законодавства.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у відповідача були відсутні законодавчі підстави (умови) для перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, у зв'язку з чим відмова УПФУ є обґрунтованою та правомірною.

Доводи апелянта щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки право на призначення пенсії та право на перерахунок пенсії не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, на момент звернення позивача до УПФУ не існувало, то відповідач обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії, на яку він мав право до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

У рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що, згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, є найважливішою функцією держави.

Виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних прокурорсько-слідчих працівників, не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов'язку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно постановлено судове рішення, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 183-2 ч.8, ч.10, 185, 195, 197 ч.1 п.3, 198 ч.1 п.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 березня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Семенюк Г.В.

Шляхтицький О.І.