Справа № 565/1027/17
Суддя: Мануляк Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/1027/17
Провадження № 2-а/565/92/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області областi в складi:

головуючого суддi Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретаря судових засідань Левадної О.А.,

позивача ОСОБА_3,

відповідача інспектора з дорожнього нагляду Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Чишейко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кузнецовського міського суду Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора з дорожнього нагляду Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Чишейко Володимира Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про скасування постанови Серія БР№129920 від 28.05.2017 року винесеної інспектором з дорожнього нагляду Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Чишейко В. В. (надалі - інспектор поліції) про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його не було зупинено під час руху транспортного засобу, він не керував транспортним засобом, а вийшов з під'їзду свого будинку коли побачив, що біля автомобіля перебувають працівники поліції. Зазначив, що не передав працівникам поліції реєстраційних документів на автомобіль та посвідчення водія, оскільки він не керував транспортним засобом. Інспектора поліції, який виносив оскаржувану постанову, не було на місці виненсення постанови і ніхто не роз'яснив йому права та не повідомив суті порушення, а також не було складено протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач, обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд скасувати постанову.

Інспектор поліції Чишейко В.В. надав суду письмове заперечення на позов та пояснив, що він особисто не бачив як керував транспортним засобом ОСОБА_3 о 03 год. 40 хв. 28.05.2017 року, а інформацію про порушення отримав від працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зупинили ОСОБА_3 коли він вийшов з автомобіля та намагався зайти до під'їзду. Особу ОСОБА_3 на місці події встановили не на підставі документів, а на підставі бази даних, оскільки раніше складали протоколи на вказану особу. Вказав, що дана подія підтверджується рапортами вищезазначених працівників поліції та відеозаписом. Зазначив, що постанова була винесена з дотриманням вимог закону, просив суд відмовити в задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі та відеозапис, суд приходить до висновку про задовольнення позову.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови по справі про адміністративне правопорушення (серії БР №129920), винесеної 28.05.2017р. інспектором поліції Чишейком В.В., ОСОБА_3 піддано штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 28.05.2017 року, керував автомобілем Мерседес в м. Вараш по вул.Набережна і на вимогу працівника поліції не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування, чирм порушив п. 2.1 а,б,г та п.2.4а ПДР.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1, не було зупинено працівниками поліції, а отже не було виявлено, що саме ОСОБА_3 керував даним автомобілем. Інспектор поліції Чишейко В.В. особисто не виявив в діях ОСОБА_3 склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, тобто не зупиняв автомобіль під керуванням ОСОБА_3, не переконався, що саме ОСОБА_3 керував автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1, а виніс оскаржувану постанову на основі рапортів працівників поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також не зупиняли автомобіль Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1, та не переконалися хто саме керував даним транспортним засобом. Також не встановив інспектор поліції належним чином особу правопорушника, а скористався базою даних не зазначивши якою саме, однак в постанові зазначено серію та номер паспорта ОСОБА_3, який ОСОБА_3 надав працівникам поліції на наступний день у відділку поліції, а не при винесенні постанови.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису із мобільного телефона вбачається тільки те, що ОСОБА_3, у вечірню пору доби, перебуває на вулиці та спілкується, можливо з працівниками поліції. З відеозапису події не можна з достовірністю встановити, що за кермом автомобіля був саме позивач, транспортного засобу та його номерних знаків не видно, розмова з позивачем відбувається на вулиці і не видно з ким саме спілкується ОСОБА_3 Таким чином, відсутні докази, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином суб'єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених ОСОБА_3 в адміністративному позові.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта власних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищезазначеного, враховуючи недоведеність відповідачем правомірності винесеної ним постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ч.1 ст.126, п.1 ч.1 ст.247, ст.258, ст.283, ст.284, ст.288 ст.289, ст.293 КУпАП, керуючись ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення по ст. 126 ч.1 КУпАП (серії БР №129920) від 28.05.2017р., винесену інспектора з дорожнього нагляду Варашського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції Чишейко Володимира Володимировича відносно ОСОБА_3 і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Довідка: Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2017 року.

Суддя Мануляк Ю.В.