Справа № 812/1073/16
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року справа №812/1073/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенко І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю представника апелянта Лобко М.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 р. у справі № 812/1073/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив» до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, у якому просило, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області форми «Ш» від 26.05.2016 за № про нарахування штрафних санкцій у розмірі 40645,79 грн за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб (а.с.3-4).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області форми «Ш» від 26.05.2016 за № про нарахування штрафних санкцій у розмірі 40645,79 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб; вирішив питання щодо судових витрат (а.с.63-66).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.70-71).

В обґрунтуванні апеляційної скарги з посиланням на приписи ПК України, зокрема, пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України, зазначено, що самостійно визначене позивачем податкове зобов'язання в звітній податковій декларації від 12.02.2015 року за 2015 рік, не сплачено протягом строків визначених ПК України, а погашення відбулось внаслідок подання уточнюючої декларації від 02.02.2016 року із зменшенням суми раніше нарахованого зобов'язання, то до платника застосовуються штрафні санкції відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, що згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, надані заперечення, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив» є юридичною особою, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (а.с.5-6).

12 лютого 2015 року позивачем було подано до відповідача податкову декларацію з плати а землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 12.02.2015 року, якою визначено орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік в сумі 49268,77 грн., щомісяця з січня по листопад в розмірі 4105,73 грн., за грудень 410573, 00 грн. (а.с.11-14).

15 лютого 2016 року позивачем було подано до відповідача уточнюючу Податкову декларацію з плати а землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 02.02.2016 року, якою визначено орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік в сумі 49268,77 грн., щомісяця з січня по листопад в розмірі 4105,73 грн., за грудень 4105,73 грн., зменшено податкові зобов'язання за грудень на 406467,27 грн. (а.с.15-16).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем платіжним дорученням № 271 від 21.01.2016 року сплачено орендну плату за землю за грудень 2015 року в сумі 4105,74 грн. (а.с.18).

Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області на підставі пп.75.1. п. 75.1 ст. 75 у порядку ст. 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності по орендній платі на земельні ділянки державної або комунальної власності ТОВ "Актив" за грудень 2015 року.

За результати перевірки складено акт від 11.05.2016 № 717/12-14-12-03/25360544 (а.с.7-8). У висновках перевірки вказано на порушення граничних термінів сплати самостійно визначених грошових зобов'язань по орендній платі на земельні ділянки державної або комунальної власності за грудень 2015 в сумі 406457,86 грн. протягом строків, визначених п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 ПК України;

Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області за затримку на 3 календарних дні сплати грошового зобов'язання в сумі 406457,86 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 40645,79 грн. за платежем орендна плата з юридичних осіб (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи спростовуються висновки акту перевірки щодо порушень п. 57.1 ст. 57, п.287.3 ст. 287 ПК України та підтверджено своєчасність виконання позивачем обов'язку щодо сплати земельного податку у повному обсязі.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з положеннями п. 288.1 - 288.4 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За пунктом 288.7 статті 288 ПК України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Податкового кодексу України.

Згідно статті 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до п. 287.1 - 287.4 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Отже, позивач зобов'язаний сплачувати визначені в поданій податковій декларації узгоджені податкові зобов'язання.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, зазначеними нормами за порушенням строку сплати узгоджених сум грошового зобов'язання передбачено відповідальність.

Разом з цим, відповідно до п. 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, позивач має право подати уточнюючий розрахунок до податкової декларації в передбачений законодавством строк. Позивачем додержано визначений законодавством строк подання уточнень до декларацій.

Колегія суддів зазначає, що в підтвердження того, що в даному випадку мова йде саме про помилку підтверджується визначеною в декларації та уточнюючому розрахунку декларації за 2015 рік, річної суми орендної плати з юридичних осіб, яка залишилась незмінною. Отже, в даному випадку мова йде саме про самостійне визначення позивачем помилки та її подальше виправлення, а не про сплату узгодженого податкового зобов'язання.

Таким чином, позивач при поданні уточнюючих розрахунків керувався саме нормами статті 50 Податкового кодексу України, яка передбачає виправлення уточнюючим розрахунком самостійно виявлених помилок, а відтак обов'язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним помилки при обчисленні податкового зобов'язання та не може вважатися погашенням грошового зобов'язання з огляду на об'єктивну відсутність такого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 26.05.2016 за № .

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 р. у справі № 812/1073/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено 21 червня 2017 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко