Справа № 820/1888/17
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 р. № 820/1888/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ільницької І.Л.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області про визнання незаконними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ прокурора Харківської області №513к від 07.04.2017; поновити ОСОБА_2 на роботі на займаній посаді прокурора Дергачівської місцевої прокуратури; стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 07.04.2017 по день прийняття рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з наказом прокурора Харківської області №513к від 07.04.2017 його звільнено з посади прокурора Дергачівської місцевої прокуратури на підставі п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру", ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст.ст. 10, 11 "Дисциплінарного статуту прокуратури України". Позивач вважає, що оскаржуваний наказ є неправомірним, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому просить суть визнати незаконним вказаний наказ та поновити його на посаді прокурора Дергачівської місцевої прокуратури з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Справа призначалась до розгляду на 23.05.2017, 30.05.2017, 07.06.2017, однак розгляд справи неодноразово переносився за клопотаннями позивача про необхідність ознайомлення з матеріалами справи та надання часу для пошуку представника для захисту своїх порушених прав.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача у судове засідання також не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням поданих письмових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом прокурора Харківської області №1750к від 16.08.2013 ОСОБА_2 призначено на посаду стажиста на посаду старшого прокурора Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері.

Наказом прокурора Харківської області №1955к від 17.09.2013 ОСОБА_2 переведений стажистом на посаду прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області.

17 серпня 2013 року ОСОБА_2 ознайомлений з Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, що схвалено Всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28.11.2012 та затверджено наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 №123 та 31.07.2014 ним прийнято Присягу працівника прокуратури.

Наказом прокурора Харківської області №1621к від 31.07.2014 позивача призначено на посаду прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області та прийнято присягу працівника прокуратури.

Наказом прокурора Харківської області №3812к від 14.12.2015 ОСОБА_2 призначений на посаду прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про Прокуратуру" Генеральний прокурор України видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

Так, на підставі п.п.1.2, 1.3, 2.1.1, 2.2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, що затверджена наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 №104, (далі - Інструкція), відповідачем згідно наказу прокурора Харківської області від 29.03.2017 №50 (далі - Наказ №50), із залученням відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України, проведено службове розслідування за фактом виявлення під час контролю за вчиненням злочину у кримінальному провадженні №0000208 за ч.3 ст.368 КК України у прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_2 неправомірної вигоди - грошових коштів у сумі 5000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до інформації начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області старшого радника юстиції ОСОБА_3 від 28.03.2017, під час досудового розслідування встановлено, що перший заступник начальника Дергачівської виправної колонії (№109) ОСОБА_4 вимагав від засудженого, який відбуває покарання у вказаній колонії ОСОБА_5 неправомірну вигоду у сумі 6000,00 грн за сприяння у отриманні умовно-дострокового звільнення та позитивного вирішення питання під час проходження комісії по звільненню.

Під час проведення контролю за вчиненням злочину 28.03.2017 ОСОБА_5 на виконання вимоги працівника правоохоронного органу ОСОБА_4, перебуваючи на території Дергачівської ВК передав останньому неправомірну вигоду у сумі 6000 грн. У ході проведення обшуку автомобіля ГАЗ-3110, яким користується ОСОБА_4, виявлено у прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 5000 грн, який знаходився у вказаному автомобілі.

У зв'язку із чим, наказом прокурора Харківської області від 29.03.2017 №50 призначено службове розслідування стосовно прокурора Дергачівскьої місцевої прокуратури Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_2.

Пунктом 1.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, що затверджена наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 №104, встановлено, що службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках скоєння працівниками прокуратури ганебних вчинків - кримінальних, корупційних правопорушень, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або відмови від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури, а також за фактами порушень виконавської та трудової дисципліни, неправомірного втручання у службову діяльність працівників прокуратури, посягань на їх життя, здоров'я та майно, загибелі та в інших випадках, передбачених цією Інструкцією.

У п.п.2.1, 2.2 Інструкції закріплено підстави проведення службового розслідування (перевірки).

Зокрема, у п.2.11 Інструкції зазначено, що підставою для проведення службового розслідування (перевірки) може бути скоєння працівниками прокуратури кримінального правопорушення, надходження ухвали суду про виявлені у їх службовій діяльності порушення вимог законодавства.

Одночасно, згідно п.2.1.12 Інструкції підставою для проведення службового розслідування (перевірки) можуть бути інші грубі порушення закону, трудової та виконавської дисципліни, Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.

Крім того, за п.2.2.2 Інструкції службове розслідування (перевірка) також може проводитися за наявності рапорту працівника прокуратури, яким у ході виконання службових обов'язків одержано інформацію про вчинення прокурорсько-слідчими працівниками діянь, передбачених п.п.2.1.1-2.1.12 цієї Інструкції

Пунктом 3.3 Інструкції встановлено, що прокурори обласного рівня призначають службові розслідування (перевірки) стосовно підпорядкованих працівників прокуратури.

У п.6 Інструкції встановлено права та обов'язки осіб, які беруть участь у проведенні службового розслідування (перевірки).

Наказом прокурора Харківської області №478к від 30.03.2017 ОСОБА_2 відсторонено від виконання службових обов'язків за займаною посадою на строк до 28.04.2017.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2, 28.03.2017 ним здійснено виїзд до Дергачівської виправної колонії №19 до відділення №1 з метою проведення перевірки та вивчення особової справи засудженого ОСОБА_6, у зв'язку із надходженням його звернення з приводу незаконного накладення стягнення та поміщення до дисциплінарного ізолятору. У зв'язку із тим, що засуджений відбував покарання у відділенні №3 виправної установи, ОСОБА_2, разом із начальником установи ОСОБА_4 на його службовому автомобілі поїхали до відділення №3 з метою опитування засудженого та вивчення матеріалів його особової справи. Під час спілкування з ОСОБА_4 в автомобілі ОСОБА_2 повідомив його про своє скрутне матеріальне становище, та те, що він має віддати борг у розмірі 5000,00 грн своїй бабусі. На що, ОСОБА_4 погодився допомогти та надати вказану суму у борг.

Пунктом 11.1 Інструкції встановлено, що за результатами службового розслідування (перевірки) працівники прокуратури можуть бути притягнуті до встановленої законом відповідальності, у тому числі з урахуванням пропозицій, викладених у висновку службового розслідування (перевірки).

Відповідно до висновку службового розслідування від 05.04.2017, доведено факт порушення прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області юристом 2 класу ОСОБА_2 вимог п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру", ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, які дискредитують працівника прокуратури та зашкодили авторитету прокуратури та рекомендовано прокурору Харківської області вирішити питання щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом прокуратури Харківської області №513 к від 07.04.2017 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру", ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст. ст.10, 11 "Дисциплінарного статуту прокуратури України" ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора Дергачівської місцевої прокуратури.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно ст. 3 вказаного Закону України "Про прокуратуру" діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, зокрема, законності, справедливості, неупередженості та обєктивності; незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обовязків; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 16 Закону України "Про прокуратуру" здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч.3, п.п.3,4 ч.4 ст.19 Закону України "Про прокуратуру" установлено, що прокурор зобов'язаний: неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом; діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки. яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Згідно ст. 43 Закону України "Про прокуратуру" прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема, за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його обєктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України); звільнення з посади в органах прокуратури.

Відповідно до ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 1796-ХІІ від 06.11.1991 року, (далі - Дисциплінарний статут) дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 9 Дисциплінарного статуту за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури може накладатись таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з посади.

За положеннями ст. 12 Дисциплінарного статуту органів прокуратури, дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства суд зазначає, що прокурор керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України, та за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури, такий прокурор може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимог діючого законодавства під час призначення та проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_2

Посилання позивача на недотримання відповідачем порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності передбаченого ст. ст. 44-50 Закону України "Про прокуратуру", суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до Прикінцевих положень "Закону України "Про прокуратуру" статті 21, 28 - 38, 42, 44 - 50, 62 - 63, 65 - 79 цього Закону, які набирають чинності лише 15 квітня 2017 року.

Щодо посилань позивача на те, що Дисциплінарний статут прокуратури України втратив свою чинність 15.12.2015 та прокурор Харківської області не мав права керуватись ним при звільненні ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Розділ ХІІІ Закону України "Про прокуратуру" набуває чинності з моменту опублікування Закону.

Відповідно до п.п. 4 п. 5-1 Розділу ХІІІ Закону України "Про прокуратуру" до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону прокурори призначаються на посади та звільняються з посад, у тому числі адміністративних, без рекомендації Ради прокурорів України чи подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів уповноваженими приймати такі рішення особами.

Підпунктом 5 п. 5-1 Розділу ХІІІ Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року N 1795-XII.

Таким чином, прокурор Харківської області відповідно до положень зазначеного закону повинен був керуватись Дисциплінарним статутом прокуратури України при проведенні службового розслідування та при звільненні ОСОБА_2

Посилання позивача на те, що наказ Генерального прокурора України від 24.09.2014 №104 не проходив державну реєстрацію Міністерством юстиції України та не включений до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про прокуратуру" Генеральний прокурор України видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України. Накази Генерального прокурора України нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Накази Генерального прокурора України, що є нормативно-правовими актами, після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів публікуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Поряд із тим, Закон України "Про прокуратуру" прийнято 14 жовтня 2014 року, а наказ Генерального прокурора України №104- 24.09.2014 №104, тобто до набрання чинності закону.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_2 не повинен був вносити у декларацію про фінансове зобов'язання перед ОСОБА_7, оскільки відповідальність за порушення вимог фінансового контрою за ст. 172-6 КУпАП настає тільки у випадку внесення до декларації відомостей, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.46 Закону України "Про запобігання корупції" фінансові зобовязання, у тому числі отримані кредити, позики, зобовязання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів в рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредиту), зобовязання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення, позичені іншим особам кошти. Відомості щодо фінансових зобовязань включають дані про вид зобовязання, його розмір, валюту зобовязання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобовязання, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та дату виникнення зобовязання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобовязання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. У разі якщо розмір зобовязання не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, зазначається лише загальний розмір такого фінансового зобовязання.

Таким чином, ОСОБА_2 повинен був вказати у декларації загальний розмір фінансового зобовязання, а саме 30000 грн, що він взяв у борг у бабусі.

Як вбачається із щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, ОСОБА_2 у розділі 13 "Фінансові зобов'язання" не задекларував наявність у нього даного роду фінансового зобов'язання, як це передбачено п.9 ч.1 ст.46 Закону України "Про запобігання корупції".

Суд зазначає, що не притягнення ОСОБА_2 до відповідальності відповідно до ст. 172-6 КУпАП, не спростовують самого факту не внесення суми позики у розмірі 30000 грн. до декларації.

Щодо посилань позивача на те, що жодним законом України чи Кодексом професійної етики працівників прокуратури не передбачено прямої заборони на позичання коштів працівників прокуратури, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу Дергачівської місцевої прокуратури від 21.02.2017 №5н про розподіл обов'язків між працівниками Дергачівської місцевої прокуратури, прокурор місцевої прокуратури ОСОБА_2 в межах відповідної територіальної юрисдикції здійснює повноваження та виконує обов'язки з питань нагляду за додержанням законів при виконані судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, у тому числі при притягненні громадян до адміністративної відповідальності та наданні психіатричної допомоги.

За вищевказаним напрямом на ОСОБА_2 покладені обов'язки щодо участі у судовому провадженні щодо правопорушень, вчинених на території піднаглядних об'єктів, а також при вирішенні питань, пов'язаних із виконанням вироку, застосуванням примусових заходів, умовно-достроковим звільненням від відбування покарання, зміною невідбутної частини покарання більш м'яким та звільнення від покарання за хворобою.

Крім того, у вказаному наказі зазначено, що прокурор місцевої прокуратури ОСОБА_2 здійснює наглядову діяльність у Дергачівській виправній колонії №109 УДПтСУ в Харківській області. Таким чином, ОСОБА_4 є заступником керівника підконтрольного ОСОБА_2 органу.

Розділом III Кодексу професійної етики працівників прокуратури встановлено основні вимоги до позаслужбової поведінки працівника прокуратури.

Так, відповідно до ч. 3 ст.18 Кодексу професійної етики працівників прокуратури працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури. не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України від 06.11.1991 працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя. Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Одночасно, вказана подія викликала негативний громадський резонанс та завдала шкоди авторитету органів прокуратури, оскільки інформацію про виявлення у прокурора Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 вказаних грошових коштів розміщено у засобах масової інформації.

Так, зокрема, Інтернет - виданні "Новости в Харькове" розміщено публікацію "В Харьковской области прокуратура кришует взяточников" з фотокарткою та зазначенням прізвища, ім'я та посади ОСОБА_2, яка викликала негативний резонанс у суспільстві та зашкодила авторитету органів прокуратури.

Отже, суд доходить до висновку, що вказані обставини свідчать про неетичну поведінку позивача 28.03.2017 при отриманні позики у особи, яка за функціональними обовязками позивача є йому підконтрольна та підприває авторитет органів прокуратури, свідчить про вчинення позивачем проступку, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_2 на час виникнення спірних правовідносин також мав не зняте дисциплінарне стягнення. Так, за неналежне виконання службових обов'язків на напрямку нагляду за додержанням законив при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру наказом прокурора Харківської області від 23.02.0217 №300к йому оголошено догану. Даний наказ ОСОБА_2 не оскаржено.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що в даному випадку відповідач діяв у межах та на підставі вимог чинного законодавства України, а тому позовні вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області про визнання незаконними та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 19 червня 2017 року.

Суддя Д.А.Волошин