Справа № 363/3743/16-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/3743/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Котлярова І.Ю.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А
15 червня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційних скарг Міністерства оборони України, представника ОСОБА_1 - Дасюка Віктора Володимировича на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2016 року, представник ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати п. 41 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 01 квітня 2016р. № 20. Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити одноразову грошової допомоги у зв`язку з встановленням 02.11.2016р. II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Свої вимоги мотивує тим, що в період з 21.06.1983 року по 02.08.1985 року приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан.
Під час проходження служби в Республіці Афганістан, у 1984 році, отримав поранення, контузію головного мозку, що підтверджено висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Київського обласного бюро судово-медичної експертизи за № 24осв від 23.02.2012р., витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв від 20.04.2012 року за № 755.
Згідно протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв від 20.04.2012 року за № 755 було встановлено, що поранення (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до рішення МСЕК від 25.06.2012 року йому вперше встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку із отриманням поранення, контузії, захворювання так як пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 0401335 серії КИО-1 від 25.06.2012 року.
Після повторного огляду 02.11.2015р. йому встановлена ІІ група інвалідності в зв`язку із отриманням поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 0198186 серії АВ від 02.11.2015 року
03 листопада 2015 року отримав посвідчення інваліда війни ІІ групи серії № НОМЕР_1 .
За наведених обставин, вважає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Саме тому, у встановленому законом порядку, він звернувся до відповідних органів з документами на отримання грошової допомоги.
01 квітня 2016 року на засіданні Комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби, прийнято рішення про повернення на доопрацювання його документів, з зв`язку з відсутністю документів, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яке оформлене витягом з протоколу № 20 від 01 квітня 2016 року, п. 41, затвердженим Міністром оборони України 04 квітня 2016 року.
Позивач вважає незаконними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви з доданими документами про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, так як за результатами розгляду його заяви відповідач може прийняти лише рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні допомоги.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено частково.
Скасувано рішення Міністерства оборони України від 01 квітня 2016 року у формі п. 41 протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, щодо повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 .
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо вирішення питання про можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та прийняти відповідне рішення.
В задоволенні іншої частини адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем та представником позивача подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з таких підстав.
Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах збройних сил колишнього СРСР, з 31.03.1983 року по 02.08.1985 року, і приймав участь в бойових діях на території республіки Афганістан з 21.06.1983р. по 02.08.1985р. в складі в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою Вишгородського районного військового комісаріату Київської області.
На підставі звернення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , спеціалістом у галузі судово-медичної експертизи, лікарем судово-медичним експертом 1 категорії Київського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_3 зі стажем роботи за фахом 14 років, 23.02.2012 року було складено висновок № 24осв, де в розділі обставини справи зі слів ОСОБА_1 зазначено, що у 1984 році під час проходження служби в Афганістані отримав осколкові поранення голови та правої руки.
Згідно описової частини при огляді виявлено рубці на внутрішньому частині лівої брови, на задній поверхні шиї на рівні росту волосся, на задній та наружній поверхнях правого плеча.
Згідно висновку експерта описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, які могли бути отримані у 1984 році.
Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.04.2012 № 755, множинні вогнепальні осколкові поранення голови та правої руки (контузія головного мозку в 1984 році) ОСОБА_1 , 1963 року народження наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анатомічних ділянках, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського обласного бюро судово-медичної експертизи № 24осв від 23.02.2012 р, - це поранення, контузія, захворювання, яке, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Згідно довідки МСЕК серія КИО-1 № 0401335 від 25.06.2012 року ОСОБА_1 вперше встановлена II група інвалідності з 25.06.2012 року, у зв`язку із отриманням поранення, контузії, захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Після повторного огляду, 02.11.2015р. ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із отриманням поранення, контузії, захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серія АВ № 0198186 від 02.11.2015р.
03 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримав посвідчення інваліда війни ІІ групи серії НОМЕР_3 .
03 листопада 2015 року позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велися бойові дії, до якої були додані документи згідно переліку наведеного в заяві.
29 лютого 2016 року Київський обласний військовий комісаріат направив Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву позивача та документи для призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якого визнано інвалідом ІІ групи в 2015 році, так як командування вважає, що він має право на отримання грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
01 квітня 2016 року, відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 20 від 01 квітня 2016 року, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, в тому числі (пункт 41) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата звільнення 02.08.1985, дата встановлення інвалідності - 25.01.2015р.), оскільки в наданих документах немає підтвердження настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499.
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІІ від 25.03.1992.
Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991.
Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Відповідно до частини п`ятої ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Щодо надання оцінки повноваженням Міністерства оборони України у даних правовідносинах, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91р. № 2011-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (підпункт 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII).
Відповідно до п. б ч.1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІ групи.
Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби закріплене у статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку № 975.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року (справа №21-446а14) та від 21 квітня 2015 року (справа №21-135а15).
Крім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення викладені в пункті 3 Порядку у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення Постанови КМУ від 28.05.2008 року №499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі Постанова №499), прийнята відповідно до статті статі 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно пункту 7 Постанови №499 визначено, що керівник уповноваженого органу подає в 5-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату
такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 року № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1). Голова комісії (заступник Міністра оборони України) забезпечує, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань (п.2 наказу).
Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0198186 від 02 листопада 2015 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 02 листопада 2015 року
Відповідно до пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
З метою виконання положень ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наказом Міністра оборони України «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» від 12.04.2007 № 168 (далі - Наказ) створена у Міністерстві оборони України постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії (голова) входить заступник Міністра оборони України.
В силу положень наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 року №168 відповідну пропозицію для вирішення питання позивача (позитивну чи негативну) повинна надати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За наслідком розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення.
Відповідно до вищенаведеного, пропозиції даної комісії у формі протоколу засідання, затвердженого Міністром оборони України і є рішенням розпорядника коштів.
Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівнику повноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно пункту 15 Порядку рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржене в установленому порядку.
Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії АВ № 0198186, інвалідність II групи позивачу було встановлено 02 листопада 2015 року, та відповідно позивач отримав право на отримання одноразової грошової допомоги з-02 листопада 2015 року.
Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічної правової позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року по справі № 21-563а14 та від 21 квітня 2015 року по справі № 21-135а15.
Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011 -XII дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Отже, з моменту встановлення позивачу II групи інвалідності, у позивача з`явилося, гарантоване Конституцією України, право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч. 2 татті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у ст. 16-4 визначений вичерпний перелік підстав, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, зокрема:
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Таким чином, позивач, як військовослужбовець, якому встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок поранення отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, має право на призначення одноразової грошової допомоги.
Щодо посилання апелянта на дату встановлення інвалідності позивача, а саме не через три місяці після звільнення з військової служби, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслі док поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Аналогічна норма міститься у п.п. 4, п.2 Постанові № 499, одноразова грошова допомога виплачую ться військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без вста новлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.
Таким чином, Законом та Постановою № 499 розрізняється настання інвалідності внаслідок пора нення та захворювання або нещасного випадку.
Застереження, щодо тримісячного терміну встановлення інвалідності після звільнення з військової служби стосується захворювання або нещасного випадку, які призвели до інвалідності, про термін встановлення інвалідності внаслідок поранення, ані в Законі, ані в Постанові № 499 застережень не має.
Враховуючи, що у витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії (Структурної одиниці Міністерства оборони України) по встановленню причинного зв`язку захворювань, пора нень, контузій, травм, каліцтв № 755 від 20 квітня 2012 року (структурного підрозділу позивача) - встановлено, що позивачем отримано поранення (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то до позивача не застосовуються застереження, щодо захворювання або нещасного випадку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року по справі № 21-563а14 та від 21 квітня 2015 року по справі № 21-135а15.
Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 2 ч. ІІ наказу Міністерства оборони України від 16.10.2016 р. № 564 «Про затвердження положень про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсації», комісія зобов`язана приймати рішення про повернення документів до військової частини та військових комісаріатів на доопрацювання у разі неналежного оформлення, подання не за належністю або якщо вони подані не в повному обсязі. Таким чином, положення про повернення документів на доопрацювання були затвердженні наказом від 16.10.2016 р. а рішення комісії про повернення документів на доопрацювання було прийнято 01.04.2016 р., тобто на момент повернення документів ОСОБА_1 , дана норма була відсутня.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що отримавши висновок ІНФОРМАЦІЯ_6 з доданими документами щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідач, розглянувши документи, зобов`язаний був прийняти рішення або про призначення такої допомоги або рішення про відмову у її призначенні, яке може бути предметом оскарження у суді. Проте, ці вимоги відповідачем не були виконані.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви з доданими документами про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, та скасування рішення Міністерства оборони України від 01 квітня 2016 року № 41 виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, (пункт 41), затвердженого Міністром оборони України 04 квітня 2016 року, в частині повернення документів ОСОБА_1 на адресу Київського обласного військового комісаріату, на доопрацювання.
Щодо зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності задоволенню не підлягає, оскільки суд не вправі підміняти орган, а саме Міністерство оборони України, на який законодавством покладено обов`язок щодо вирішення цього питання.
На підставі зазначеного вище колегія суддів приходить до висновку, що необхідно зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та прийняти відповідне рішення.
Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що повернення документів ОСОБА_1 мало місце ще 01 квітня 2016 року, але навіть на час розгляду справи у суді першої інстанції у лютому 2017 року, відповідне рішення Міністерством оборони України не прийнято, що також є порушенням розумних строків.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.
Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги Міністерства оборони України, представника ОСОБА_1 - Дасюка Віктора Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.
(Повний текст виготовлено 20 червня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.