Справа № 569/8907/16-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бердія М.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"15" червня 2017 р. Справа № 569/8907/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію ,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду з адміністративним позовом в якому просила суд, визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком. Зобов'язати Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити їй пенсію за віком, з моменту її звернення до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області - 08 червня 2016 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за віком - задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_3.

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком, з моменту звернення ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області-08 червня 2016 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на думку апелянта, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05 січня 1999 року позивача ОСОБА_3 знято з реєстраційного обліку у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачу ОСОБА_3 , виповнилось 55 років, що підтверджується свідоцтвом про народження, закордонним паспортом та карткою фізичної особи - платника податків.

28 грудня 2009 року ОСОБА_3 було видано картку фізичної особи платника податків, згідно якої вона одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

24 липня 2015 року ОСОБА_3 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_2.

08 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення їй пенсії за віком.

З листа Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області від 22 червня 2016 року за №459/10, вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на довідку від 17.06.2016 року №03/1-4944, видану управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області, згідно якої її знято з реєстраційного обліку 05.01.1999р. у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США та з посиланням на статтю 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV в якій зазначено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Виплата пенсії за кордон можлива лише за наявності двостороннього договору (угоди) про соціальне забезпечення між Україною та державою, до якої виїжджає пенсіонер на постійне проживання. Договір між США та Україною в галузі пенсійного забезпечення не укладено. Крім того, чинним законодавством не передбачено призначення пенсій громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відмова Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області у реалізації конституційного права ОСОБА_3 на пенсійне забезпечення та призначення пенсії за віком безпідставна. Зазначив, що позивачка відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок нарахування та виплати пенсії закріплено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 № 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку зазначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з пунктом 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування (п. 29 Порядку)

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Як установлено судами, ОСОБА_3 є громадянкою України. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу вона набула право на отримання пенсії за віком.

З трудової книжки від 29 листопада 1965 року вбачається, що ОСОБА_3 (прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 02 жовтня 1970р.) з 18 листопада 1965 року по 26 серпня 1994 року має трудовий стаж понад 29 років.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно з статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при вирішенні питання призначення ОСОБА_3 пенсії за віком, відповідач незаконно та безпідставно відмовив в призначенні такої пенсії, оскільки трудова книжка містила всі необхідні записи про необхідний стаж роботи, а тому ОСОБА_3 має право на призначення їй пенсії, а право громадянина на призначення йому пенсії за віком не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Конституційного суду України, викладеними у рішенні від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 у справі №1-32/2009 та Постановою №6 Пленуму Верховного Суду України від 24 квітня 2015 року "Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності частини першої ст.92 Закону України від 05.11.1191 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, покладених в основу оскарженого рішення, відповідно не можуть бути підставою для його скасування.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "20" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33013

3- представник позивача ОСОБА_4 33023, АДРЕСА_2

4- відповідачу: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул. Яворницького, 34,м. Рівне,33001

- ,