Справа № 803/1818/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4337/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника позивача - Кушнір Ю. В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 803/1818/16 за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про арешт коштів на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3), в якому просила накласти арешт на кошти на рахунках відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач відмовився допустити працівників Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області до проведення документальної планової виїзної перевірки за період з 22 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, що відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 Податкового кодексу України є підставою для накладення арешту на його майно.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини викладені в позовній заяві. Крім того вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про поважність причин відсутності позивача за місцем його проживання і за місцем здійснення господарської діяльності під час виходу працівників Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області для проведення перевірки; про можливість проведення перевірки за участю представника позивача; про неможливість застосування арешту майна за відсутності податкового боргу, без зазначення конкретного розміру коштів, на які накладається арешт та строку його дії.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрований Рожищенською районною державною адміністрацією Волинської області як фізична особа - підприємець та здійснює торгівлю підакцизними товарами в барі «ІНФОРМАЦІЯ_1».

На виконання плану-графіку проведення документальних перевірок на 4 квартал 2016 року позивачем було видано наказ від 14 листопада 2016 року № 1244 «Про проведення планової виїзної документальної перевірки» ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 22 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, терміном 10 робочих днів з 28 листопада 2016 року.

Вищезазначений наказ та повідомлення про проведення перевірки від 14 листопада 2016 року № 1119 були направлені на адресу ФОП ОСОБА_3 та отримані ним 18 листопада 2016 року.

24 листопада 2016 року на адресу Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області надійшов лист відповідача від 22 листопада 2016 року вих. № 10/016, в якому він вказував на відсутність правових підстав для проведення зазначеної перевірки, оскільки Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 та 2016 роках встановлені обмеження щодо перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень.

У відповідь на вказаний лист Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області повідомлено відповідачу про те, що встановлені Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» обмеження щодо проведення перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців у 2015 та 2016 роках на нього не поширюються.

На підставі вищевказаного наказу та направлень на перевірку від 28 листопада 2016 року № 1200 та № 1201 працівниками Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області 28 листопада 2016 року о 11.30 год. та о 16.45 год., та повторно 29 листопада 2016 року о 15.10 год. та о 15.30 год. були здійснені виходи за місцем проживання ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) та за місцезнаходженням бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_2), під час яких встановлено його відсутність за вищевказаними адресами, про що складено відповідні акти № 1208/17-07-/НОМЕР_1 та № 1211/17-07-/НОМЕР_1.

Також з 06 по 09 грудня 2016 року працівниками Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області були здійснені виходи за місцем проживання ФОП ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) та за місцезнаходженням бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_2), під час яких встановлено його відсутність за вищевказаними адресами, про що також складено відповідні акти № 1268/10/03-13-13-01, 1269/10/03-13-13-01, 1283/10/03-13-13-01, 1286/10/03-13-13-01.

12 грудня 2016 року позивач прийняв рішення про застосування до ФОП ОСОБА_3 умовного адміністративного арешту майна платника податків та звернувся до суду з позовом про накладення такого арешту на рахунки відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час виходу працівників Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області для проведення перевірки його господарської діяльності був відсутній за місцем проживання та здійснення господарської діяльності з поважних причин; що перевірку господарської діяльності позивача можна було провести за участю його уповноваженого представника; що накладення арешту на кошти не може здійснюватись за відсутності податкового боргу, без зазначення конкретного розміру коштів, на які накладається арешт та строку його дії.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 77.1. статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до пункту 77.2. статті 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до пункту 81.2. статті 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Відповідно до пункту 94.1. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, зокрема, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.3. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Відповідно до пункту 94.4. статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.5. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 94.6.2. пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що податковий орган має право здійснювати документальну планову виїзну перевірку платника податків лише у випадку завчасного його повідомлення про здійснення такої перевірки та надіслання чи вручення йому відповідних документів на її проведення, а в разі відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення чи/та відмови від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки звертатися до суду щодо накладення арешту на майно такого платника.

Як видно з матеріалів справи планова виїзна документальна перевірка ФОП ОСОБА_3 була призначена відповідно до пунктів 77.1, 77.4 статті 77 Податкового кодексу України та плану - графіка проведення документальних перевірок суб'єктів підприємницької діяльності на IV квартал 2016 року.

Також слід зазначити, що обмеження встановлені Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» щодо перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень не поширюються на перевірки суб'єктів господарювання, у тому числі фізичних осіб - підприємців, що вввозять на митну територію України та/або виробляють, та/або реалізують підакцизні товари, перевірки щодо дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування податку на додану вартість, а відтак перевірка ФОП ОСОБА_3 була призначена правомірно, відповідно до норм чинного законадавства.

Документи на проведення перевірки були отримані ФОП ОСОБА_3 своєчасно, за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.

Жодних повідомлень про неможливість проведення перевірки у період з 28 листопада 2016 року, або про проведення такої перевірки за участю його уповноваженого представника до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області позивач не надавав.

Оскільки позивач був належно поінформований про дату проведення перевірки та не повідомляв відповідача про неможливість її проведення у зазначений період, то відсутність його за місцем проживання та за місцем здійснення підприємницької діяльності у вказаний період свідчить про недопуск працівників Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області до проведення такої перевірки, а відповідно про обґрунтованість заяви позивача про накладення арешту на майно ФОП ОСОБА_3

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим слід зазначити, що з метою забезпечення права позивача на здійснення підприємницької діяльності заявлена управлінням вимога про арешт коштів на рахунках платника податків підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках позивача, крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 803/1818/16 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про арешт коштів на рахунках платника податків - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, відкритих фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1): № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 - в Волинському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Луцьк), МФО 305299, № НОМЕР_5 - в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 322904 № НОМЕР_2 - в ЛОДАТ «Райффайзен Банк Аваль» (м. Львів), МФО 325570, крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу до допуску фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 посадових осіб Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області для проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, податковий номер - НОМЕР_1.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст судового рішення виготовлено 19 червня 2017 року.