Справа № 756/15249/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Епель О.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Оболонського районного суду м.Києва від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просив:

- визнати протиправними дії Центрального ОУПФУ в м. Києві щодо відмови у відновленні виплати з 01.06.2015 раніше призначеної пенсії за вислугу років та проведення її перерахунку з подальшою виплатою відповідно до довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 26.09.2016 №18-1262зп у розмірі 90% без обмеження граничного розміру пенсії;

- зобов'язати відповідача відновити з 01.06.2015 виплату раніше призначеної за вислугою років пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» ( в редакції чинній на момент призначення пенсії) та провести її перерахунок згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від 26.09.2016 №18-1262зп про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111, що діяла станом на січень 2011 року) з розрахунку 90% від середнього заробітку з 01.01.2016, без обмеження граничного розміру суми пенсійної виплати;

- стягнути з Державного бюджету України на його користь витрати на оплату судового збору .

Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 21 березня 2017 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що правові підстави для відновлення, перерахунку та виплати пенсії позивачу наразі відсутні.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, з 10.08.1989 і по теперішній час позивач працює в органах прокуратури на прокурорських посадах. З 13.01.2011 позивач обіймає посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення у вищих судах управління підтримання державного обвинувачення в суді Генеральної прокуратури України.

З 27.04.2005 позивач перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та до 01.04.2015 отримував пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та з обмеженням виплати максимального розміру пенсії, що не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак, з 01.04.2015 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинило виплати ОСОБА_3 пенсії як працюючому пенсіонеру на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Вважаючи, що положення вищеозначеного Закону до спірних правовідносин не застосовуються, а дії відповідача щодо припинення пенсійних виплат є такими, що порушують його конституційне право на соціальний захист, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії позивачу є протиправними та такими, що порушують його конституційні права, оскільки суперечать вимогам ст. ст. 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та змісту Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 № 911-VI11.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

01 Квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який було внесено зміни до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме частину четверту викладено в наступній редакції:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.»

В подальшому Законом України від 24.12.2015 № 911 -VIII (яким внесено зміни до п. 15 ст. 86 нового Закону України «Про прокуратуру» термін дії цих обмежень встановлено з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, а Законом України Законом від 06.12.2016 №1774-VIII термін дії обмежень продовжено до 31 грудня 2017 року.

Згідно з п. 2 розділу III Закону України від 02.03.2015 № 213-УІІІ, порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановленим цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Крім того, відповідно до п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 № 213-УІІІ, у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Як вбачається з матеріалів справи, з 10.08.1989 і по теперішній час позивач працює в органах прокуратури на прокурорських посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Враховуючи, що Законом України «Про прокуратуру» передбачено обмеження виплати пенсії в період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», - колегія суддів вважає припинення виплати пенсії позивачу обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 29 березня 2016 року по справі № К/800/45304/15, від 02 червня 2016 року по справі № К/800/7788/16 та від 07 грудня 2016 року №К/800/15059/16.

Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що на час виникнення спірних правовідносин пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а тому обмеження встановлені Законом №213-VIII та Законом № 9ІІ-VIII до спірних правовідносин не застосовуються, колегія суддів вважає їх хибними та звертає увагу на те, що позивачу вже була призначена раніше та виплачувалась пенсія, а тому в даному випадку на нього поширюється обмеження саме в частині роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «КйартанАсмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з огляду на що підстави до задоволення позовних вимог відсутні.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 99 КАС України строк на звернення до суду з адміністративним позовом встановлено в шість місяців.

Оскільки позовні вимоги стосуються системних періодичних виплат, право на які у позивача виникло із встановленням відповідного статусу, то строк, коли він мав дізнатись про порушення своїх прав, наступав з моменту отримання, а в даному випадку припинення таких виплат.

Таким чином, враховуючи звернення позивача до суду з даним позовом лише 25.11.2016, позовні вимоги за період з 01.06.2015 року по 24.05.2016 року включно судом першої інстанції повинні були бути залишені без розгляду у відповідності до приписів ст.100 КАС України.

У відповідності до ч.1 п.4 ст.198 та ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, встановивши порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому воно підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про залишення частини позовних вимог без розгляду та відмову в задоволенні решти позовних вимог.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м.Києва від 21 березня 2017 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01.06.2015 року по 24.05.2016 року включно залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Парінов А.Б.

Епель О.В.