Справа № 621/567/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р. Справа № 621/567/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові справу за апеляційною скаргою Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

20 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати протиправними дії відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області (нині - Зміївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, далі - пенсійний орган, УПФУ) щодо відмови здійснити перерахунок її пенсії відповідно до ст. ст. 51, 56, 57 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ в редакції, що буда чинною на час виникнення спірних правовідносин), скасувати рішення відповідача від 13 лютого 2017 року про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити збільшення її пенсії відповідно до п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ на 1% заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не вище 75% цього заробітку, починаючи з 06 лютого 2017 року шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач зазначає, що має статус ліквідатора ЧАЕС та відноситься до 2-ої категорії осіб, що постраждали від цієї аварії. З 01 квітня 1999 року їй призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

06 лютого 2017 року вона звернулася до пенсійного органу із заявою, якою просила збільшити розмір її пенсії відповідно до п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ на 1% заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 15 років стажу, але не вище 75% цього заробітку шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішенням відповідача від 13 лютого 2017 року в проведенні перерахунку пенсії відмовлено, у зв'язку тим, що вона отримує пенсії за віком, що призначена за умовами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає рішення відповідача про відмову у здійсненні збільшення розміру пенсії незаконним, таким, що не відповідає правовому висновку з цього питання Верховного Суду України, та таким, що порушує її права.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений.

Так, судовим рішенням визнані протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. ст. 51, 56, 57 Закону № 796-ХІІ. Скасовано рішення відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області від 13 лютого 2017 року. Відповідач зобов'язаний здійснити збільшення пенсії позивача, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ на 1 % заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 06 лютого 2017 року шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Судові витрати у справі віднесені на рахунок держави.

Судове рішення вмотивовано безпідставністю доводів відповідача про те, що у позивачки відсутнє право на призначення державної пенсії, відповідно до Закону № 796-ХІІ, оскільки суперечать фактичним обставинам справи, так як, що визнається і сам відповідачем, при призначенні пенсії позивачеві були дотримані вимоги ст. ст. 49, 51, 55 Закону № 796-ХІІ. Ці доводи порушують вимоги п. 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Судом зазначено, що та обставина, що позивачці вже встановлено доплату за понаднормовий стаж, обчислений у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не є підставою для відмови у збільшенні пенсії за понаднормовий стаж відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, оскільки позивачка звернулася з заявою про збільшення пенсії саме за цим Законом.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі УПФУ, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що оскільки у позивача відсутнє право на призначення державної пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ, вона не має права на перерахунок пенсії згідно з ч. 2 ст. 56 цього Закону.

Також скаржник зазначає, що позивачу вже встановлено доплату за стаж, обчислений у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому вимоги щодо застосування другої пільги по обчисленню стажу не передбачено чинним законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 201, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - підлягає частковому скасуванню та зміні, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом установлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році (категорія 2), з квітня 1991 року перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком, що призначена із зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

06 лютого 2017 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії згідно із положеннями ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ /а.с. 94/.

Рішенням пенсійного органу від 13 лютого 2017 року в перерахунку пенсії позивачу відмовлено. Рішення відповідача вмотивовано відсутністю у позивача права на проведення такого перерахунку, у зв'язку з тим, що пенсія їй призначена на умовах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» /а.с. 95/.

Відповідно до п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Абзацом другим ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в п. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Оскільки позивач обрала умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом № 796-ХІІ, висновок пенсійного органу щодо відсутності підстав для збільшення пенсії позивача згідно із положеннями ч. 2 ст. 56 цього Закону не відповідає вимогам чинного законодавства та суперечить висновку Верховного Суду України щодо застосування ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ, який викладений у постанові Суду від 20 вересня 2016 року у справі № 21-1255а16.

За приписами ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Колегія суддів зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.5 Порядку № 22-1 визначено, що заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до абзац 5 п. 1.7 цього Порядку днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно із приписами п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.7 вказаного Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для перерахунку пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо перерахунку пенсії або про відмову в проведені такого перерахунку. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 цього Закону, п.п. 1 п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, дана норма регламентує порядок підписання рішень пенсійного органу про призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший.

На підтвердження повноважень заступника начальника пенсійного органу на прийняття та підписання рішення від 13 лютого 2017 року про відмову в перерахунку пенсії позивача відповідачем наданий Наказ про розподіл обов'язків між першим заступником та заступником начальника УПФУ в Зміївському районі Харківської області від 19 серпня 2015 року № 89.

Колегія суддів надає критичну оцінку визначеним в цих Наказах положенням щодо повноважень заступника начальника УПФУ в Зміївському районі Харківської області на прийняття рішень про відмову в призначення або перерахунку пенсії, а також оформлення такого рішення у формі протоколу, оскільки таке визначення прямо суперечить положенням п. 4.3. Порядку № 22-1.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень пенсійного органу в розумінні вищенаведених положень, а таке рішення начальник пенсійного органу не приймав.

Оскільки оскаржуване позивачем рішення від 13 лютого 2017 року не відповідає критеріям, встановленим п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду щодо обґрунтованості позовних вимог позивача ОСОБА_1 про скасування цього рішення. При цьому, з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в частині задоволення цієї позовної вимоги позивача, шляхом зміни підстав, наведених судом в обґрунтування його прийняття.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови їй у перерахунку пенсії, оскільки право позивача на належний розгляд заяви від 06 лютого 2017 року про перерахунок пенсії з прийняттям відповідного рішення (ч. 5 ст. 45 Закону № 1058) порушено не діями (тобто активною формою поведінки), а неправомірним рішенням відповідача від 13 лютого 2017 року.

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи послуговуються тими формами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про перерахунок пенсії або про відмову в перерахунку пенсії, визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема ч. 5 ст. 45 цього Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання УПФУ фактично здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням приписів ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII.

Зазначені обставини залишені судом поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є підставою для скасування постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року в частині, якою судом задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити перерахунок її пенсії відповідно до ст. ст. 51, 56, 57 Закону № 796-ХІІ, відповідач зобов'язаний здійснити збільшення пенсії позивача, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ на 1 % заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 06 лютого 2017 року шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з прийняттям нового судового рішення про відмову в їх задоволенні.

Інші доводи та заперечення на висновки колегії суддів не впливають.

Підстави, передбачені ст. 94 КАС України для розподілу судових витрат, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 35, 41 ч.1, 55, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 201 ч. 1 п. 1, 202 ч. 1 п. 1, 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року скасувати в частині, якою задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст. ст. 51, 56, 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ протиправними та про зобов'язання управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області здійснити збільшення її пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1 % заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 % цього заробітку, починаючи з 06 лютого 2017 року шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з прийняттям нового судового рішення про відмову в їх задоволенні.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року в частині, якою задоволені вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області від 13 лютого 2017 року, змінити шляхом зміни підстав, наведених судом в обґрунтування прийнятого рішення.

В іншій частині постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 червня 2017 року.