Справа № 803/564/17
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Справа № 803/564/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивача Толстого Ю.А.,

представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргос ОП» до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.05.2017,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргос ОП» (далі - ТзОВ «Аргос ОП», позивач) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.05.2017. В обґрунтування позову зазначає, що за результатами фактичної перевірки АЗС №7, розташованої за адресою: Волинська область, Маневицький район, смт. Колки, вул. Грушевського, 1, де здійснює господарську діяльність позивач, складено акт перевірки від 10.04.2017 №000872. Перевіркою встановлено порушення вимог пунктів 2.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, в частині незабезпечення своєчасного (у день одержання готівкових коштів) оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій за 09.04.2017, а саме: готівкова виручка за 09.04.2017. в сумі 43 189,57 грн. на підставі Z - звіту №1329 від 10.04.2017 оприбуткована в КОРО 10.04.2017. За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2017, яким підприємству нараховано суму штрафних санкцій в розмірі 215 947,85 грн. Позивач не погоджується із застосуванням штрафних санкцій та встановленими у акті перевірки порушеннями, оскільки ведення обліку руху готівкових коштів на підприємстві здійснюється з оформленням необхідних касових документів в момент розрахунку, а саме: прибуткового касового ордеру на кожну операцію та видрукування фіскальних чеків на РОО «Марія-ЛТ-МТМ», заводський № МЗ , фіскальний №, що засвідчує оприбуткування коштів в касі підприємства в розрізі кожного робочого дня. Суми обігу коштів по касовій книзі співпадають з відповідними фіскальними звітами, що дає підстави вважати, що дані кошти оприбутковані за кожен робочий день. Крім того, вся готівка була оприбуткована у касовій книзі підприємства на підставі прибуткових касових ордерів та здана до банківських установ. Також зазначає, що чинне законодавство України, яке регулює порядок роботи РРО, не містить вказівки на конкретну годину доби, коли необхідно роздруковувати Z - звіт, у зв'язку з чим вважає, що висновок податкового органу про порушення підприємством пунктів 2.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» не відповідає дійсності, а застосування штрафних санкцій є неправомірним. Тому просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2017.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладений в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (а. с. 29-30). Вважає, що висновки акту перевірки відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував відображений в акті перевірки висновок про те, що в порушення пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємством було неоприбутковано (несвоєчасно оприбутковано) виручку у повній сумі в день її надходження у розмірі 43 189,57 грн., а відповідно застосування штрафних санкцій є правомірним, з огляду на що позовні вимоги є безпідставними. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з нормами пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що на підставі наказу №659 від 05.04.2017 Головним управлінням ДФС у Волинській області 10.04.2017 проведена фактична перевірка магазину АЗС №7 за адресою: смт. Колки, Маневицького району, вул. Грушевського, 1, де здійснює господарську діяльность ТзОВ «Аргос ОП», за результатами якої складено акт (довідка) фактичної перевірки від 10.04.2017 (а. с. 8).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 2.2, 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, в частині незабезпечення своєчасного (у день одержання готівкових коштів) оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій за 09.04.2017, а саме: готівкова виручка за 09.04.2017. в сумі 43 189,57 грн. на підставі Z - звіту №1329 від 10.04.2017 оприбуткована в КОРО 10.04.2017.

На підставі висновків, встановлених актом перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2017, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 215 947,85 грн. (а. с. 22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи рішення відповідача на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійенення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (п.п. 80.2.4); у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (п.п. 80.2.6).

Відповідно до пункту 80.3 статті 80 ПК України, фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Згідно пункту 7 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Суб'єкти господарювання, які використовують такі реєстратори розрахункових операцій, як електронні таксометри, автомати з продажу товарів (послуг) та реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або в безготівковій формі, або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, яка міститься в фіскальній пам'яті зазначених реєстраторів розрахункових операцій.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг закріплені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №266/95-ВР (далі - Закон України від 06.07.1995 №266/95-ВР).

Відповідно до абзацу двадцять восьмого статті 2 Закону України від 06.07.1995 №266/95-ВР, місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Положеннями пункту 13 стаття 3 Закону України від 06.07.1995 №266/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

За результатами фактичної перевірки ТзОВ «Аргос ОП» встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкової виручки в книгах обліку розрахункових операцій в розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» в повній сумі їх фактичних надходження на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звітів). Зокрема, готівкова виручка за 09.04.2017 в сумі 43 189,57 грн. оприбуткована в КОРО №-Р/3 на підставі фіскального Z-звіту від 10.04.2017 №1329, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 17).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадеького харчування та послуг», фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Згідно пункту 11 Постанови КМ України від 18.02.2002 №199 «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування», реєстратор повинен забезпечувати формування та друкування таких звітів: X- звіту; Z-звіту; звіту про реалізовані товари (надані послуги); періодичних (повного, скороченого).

Пунктом 13 Постанови передбачено, що формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам'яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті та дійсність фіскального звітного чека.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (далі - Положення №637), затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/1032.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.6 названого Положення).

Підпунктом 2.2 Положення (у відповідній редакції) передбачено, що підприємства здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

За правилами пункту 2.6 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пунктів 6, 9 статті З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» об'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох рок'ів після їх закінчення та щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до позиції Верховного Суду України висловленій в постановах №21-247аВ від 15.10.2013, №21-54а14 від 01.04.2014 - у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткування готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-яких з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій пункт 1 Указу №436/95)0.

Приписи пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 №199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації перщої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z - звіту; Z -звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 Вимог усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Аналогічної думки дотримується і Верховний Суд України викладеної в постанові від 13.03.2014 №21-5а14.

Відповідно до статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини перщої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача про відображення надходження готівкових коштів в касовій книзі підприємства в день їх одержання, оскільки, як зазначалося вище, оприбуткування готівки у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК є виключно сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки акту перевірки про те, що позивачем сума у розмірі 43 189,57 грн. не була оприбуткована своєчасно у день одержання готівкових коштів, як того вимагає пункт 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004№ 637.

З огляду на що, порушення ТзОВ «Аргос ОП» пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні є доведеним.

Згідно абзацу 3 пункту 1 Указу Президента №436/95 від 12.06.1995 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» із змінами та доповненнями, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої сум.

Отже, застосовані відповідачем штрафні (фінансові) санкції у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми в сумі 215 947,85 грн. (43189,57 грн. х 5) за неоприбуткування готівкових коштів у КОРО є правомірними.

Оцінюючи правомірність рішення органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими статтею 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

За правилами, встановленими статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в ході розгляду справи надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і довів правомірність та обґрунтованість прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 03.05.2017 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 215 947,85 грн. з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Аргос ОП».

Керуючись статтями 11, 17, частиною 3 статті 160, статтями 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргос ОП» до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.05.2017 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 16 червня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.А. Лозовський