Справа № 442/3563/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 червня 2017 року м. Київ К/800/13728/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2017 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року

у справі № 442/3563/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Уличненської сільської ради Дрогобицького району,

третя особа: ОСОБА_2,

про визнання протиправним та скасування рішення сесії, визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, третя особа - ОСОБА_2, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення 5 сесії 7 скликання Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 99 від 16 березня 2016 року «Про затвердження висновку земельно-погоджувальної комісії щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_1.»; визнати протиправним та скасувати Акт розгляду заяви гр. ОСОБА_1 про спір щодо суміжного землекористування з гр. ОСОБА_2 від 21 квітня 2016 року складений комісією Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області; зобов'язати Уличненську сільську раду Дрогобицького району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року, подану до Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за вхідним № 41 та прийняти рішення про погодження меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0.25 га, яка розташована по АДРЕСА_1 згідно з Актом встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Актом прийомки передачі межових знаків на зберігання та без підпису сусіднього (суміжного) землекористувача ОСОБА_2, яка відмовляється підписати Акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акт прийомки передачі межових знаків на зберігання.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року провадження у цій справі закрито.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача, в якій він, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що предметом розгляду у даному судовому адміністративному процесі являється спір, що виник між позивачем як фізичною особою та відповідачем як органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних управлінських функцій) щодо оскарження його рішень, дій та бездіяльності та про зобов'язання вчинити дію.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, позивач на праві власності володіє приватним житловим будинком з господарськими будівлями, що розташований під АДРЕСА_1. Під час виготовлення технічної документації із землеустрою у позивача виникли труднощі щодо погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем - ОСОБА_2, яка безпідставно, на думку позивача, відмовилась погодити Акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та Акт прийомки-здачі межових знаків на зберігання, вимагаючи надати їй можливість облаштувати проїзд, до свого будинковолодіння, з чим позивач категорично не погоджується. З метою усунення зазначених перешкод у виготовленні технічної документації із землеустрою та у подальшому під час вирішення питання щодо погодження цієї технічної документації із органами Держгеокадастру та її затвердження органом місцевого самоврядування с. Уличне, 01 лютого 2016 року позивач звернулась із відповідною заявою до відповідача, в якій просила сільського голову вирішити питання щодо погодження (підписання) відповідних актів відновлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання без згоди (без підпису) сусіднього землекористувача гр. ОСОБА_2 У відповідь на заяву 01 лютого 2016 року відповідач направив копію оскаржуваного рішення 5 сесії 7 скликання Уличненської сільської ради за № 99 від 16 березня 2016 року «Про затвердження висновку земельно-погоджувальної комісії щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_1.», згідно з яким сесією сільської ради затверджено протокол № 8/16 від 02 лютого 2016 року земельно-погоджувальної комісії сільської ради щодо розгляду заяви позивача від 01 лютого 2016 року та рекомендовано гр. ОСОБА_1 вирішити дане питання в судовому порядку.

При цьому, в протоколі земельно-погоджувальної комісії від 02 лютого 2016 року зазначено, що оскільки між позивачем та її сусідкою ОСОБА_2 існує спір щодо встановлення меж земельної ділянки, то комісія ухвалила звернутися до відповідної судової інстанції із вирішення даного спору та не рекомендувала сільському голові підписувати акт встановлення меж земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у цій справі, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні відносини виникли стосовно погодження, встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельних ділянок позивача та третьої особи. Такі земельні ділянки перебувають в цих осіб на праві приватної власності, відтак спірні відносини за свої характером належать до приватно-правових. При цьому, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, що задоволення позовних вимог позивача і набрання рішенням суду законної сили призведе до передачі ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку у приватну власність у тих межах, які на даний час оспорюється суміжним землекористувачем ОСОБА_2, а отже є втручання в приватне право. Оскаржувана дія відповідача грунтується на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право на земельну ділянку, до вирішення якого і поза зв'язком з яким, не можуть бути вирішені питання, пов'язані з встановленням меж земельних ділянок.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про закриття провадження у цій справі, враховуючи те, що цей спір не носить ознак публічно-правового спору, а відповідач не здійснює владно-управлінські функції стосовно позивача у даних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі № 442/3563/16-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед