Справа № 813/3841/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/2431/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Большакова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бортник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 02.11.2016 року звернулася до суду з позовом до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, у якому згідно уточнених позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 05.10.2016 № 71-В про звільнення 05.10.2016 головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих податків, екологічного податку та рентної плати управління податків і зборів з юридичних осіб її з роботи згідно п. 4 ч. 1 ст. 83, п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності), поновити її на роботі з 06.10.2016 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих податків, екологічного податку та рентної плати управління податків і зборів з юридичних осіб, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.10.2016.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 з 01.08.1994 працювала в органах податкової служби, 30.08.1994 прийняла присягу державного службовця.

З 31.03.2016 ОСОБА_3 працює головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих податків, екологічного податку та рентної плати управління податків і зборів з юридичних осіб.

Згідно із наказом Дрогобицької ОДПІ від 01.07.2016 № 297 «Про введення в дію змін № 1 до структури Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області та затвердження переліку змін № 1 до переліку індексів структурних підрозділів» введено в дію затверджений 03.06.2016 начальником Головного управління ДФС у Львівській області Кондро В.І. перелік змін № 1 до структури Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області. Кількість штатних одиниць 127.

Відповідно до наказу Дрогобицької ОДПІ від 01.07.2016 № 299 «Про введення в дію переліку змін № 4 до штатного розпису Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на 2016 рік» введено в дію перелік змін № 4 до штатного розпису Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на 2016 рік, затверджений 24.06.2016 начальником Головного управління ДФС у Львівській області Кондро І.В. Кількість штатних одиниць 121.

Розпорядженням Дрогобицької ОДПІ від 01.07.2016 № 18-р «Про створення комісії щодо скорочення штатної чисельності Дрогобицької ОДПІ» створено комісію Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС Львівській області щодо скорочення штатної чисельності працівників Дрогобицької ОДПІ.

Зазначеним розпорядженням зобов'язано керівників самостійних структурних підрозділів Дрогобицької ОДПІ у яких проводиться скорочення, в тому числі Трускавецького відділення надати Комісії довідки довільної форми порівняльного аналізу наведенням даних показників продуктивності праці та кваліфікації. При відсутності різниці в продуктивності праці і кваліфікації зобов'язано надати дані про переважне право відповідно до частини 2 статті 42 КЗпП України та підтверджуючі документи підлеглих працівників щодо переважного права залишення на роботі з врахуванням статті 42 та статті 184 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до службового допису начальника управління податків і зборів юридичних осіб ОСОБА_6 від 12.08.2017 № 207/12-00/13.09 запропоновано до скорочення зокрема ОСОБА_3 (найнижчий рейтинг серед працівників управління).

08.07.2016 позивач була ознайомлена із попередженням про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників Дрогобицької ОДПІ.

Наказом Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 05.10.2016 № 71-В «Про звільнення» ОСОБА_3 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих податків, екологічного податку та рентної плати управління податків і зборів з юридичних осіб згідно п. 4 ч. 1 ст. 83, п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності). Підстава: попередження про наступне вивільнення від 08.07.2016.

Відповідно до статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору зокрема є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно із частиною 3 статті 36 КЗпП України при зміні власника підприємства, а також при його реорганізації (злитті, приєднанні, поділу, виділу, перетворенні) дія трудового договору продовжується. Припинення трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу можливе тільки у разі скорочення чисельності чи штату працівників.

Так, за приписами пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При розірвані строкового трудового договору враховуються вимоги статті 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також переваги в залишенні на роботі.

Крім цього, відповідно до статті 49-2 зазначеного Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Державна служба зайнятості пропонує працівникові роботу в тій же чи іншій місцевості за його професією, спеціальністю, кваліфікацією, а при її відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню.

З метою усунення недоліків при розгляді трудових справ Пленумом Верховного Суду України прийнято Постанову «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, де зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України.

Обставини змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності, штату працівників сторонами визнаються, а тому колегія суддів не вбачає необхідності їх обговорення, такі відповідають матеріалам справи.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення. Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, про наступне вивільнення ОСОБА_3 08.07.2016 була ознайомлена із попередженням про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності працівників Дрогобицької ОДПІ. Наказом Дрогобицької ОДПІ від 05.10.2016 № 71-В «Про звільнення» ОСОБА_3 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих податків, екологічного податку та рентної плати управління податків і зборів з юридичних осіб згідно п. 4 ч. 1 ст. 83, п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності).

Посилання позивачки що її вивільнення відбулося з порушенням процедури, судом спростовані та є безпідставними, адже пропозиції посад позивачці не пропонувалися у зв'язку з їх відсутністю. У період з 08.07.2016 року по 05.10.2016 року була вакантна посада заступника начальника - начальника Бориславського відділення, яка відноситься до номенклатури ДФС України, призначення на яку здійснюється головою ДФС України. А тому на думку суду, оскільки відповідач не є суб'єктом призначення на дану посаду її не могли запропонувати позивачці.

Щодо визначення продуктивності праці працівників, таке здійснено на підставі розпорядження Дрогобицької ОДПІ від 01.07.2016 № 18-р. та підтверджується службовим дописом начальника управління податків і зборів з юридичних осіб ОСОБА_6 від 07.09.2016. Так, відповідачем встановлено, що ОСОБА_3 має найнижчі показники щодо ефективності праці. Також здійснено аналіз інформації про працівників відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Щодо зазначеного судом першої інстанції, що позивачка була в декретній відпустці, а тому висновки стосовно продуктивності є необ'єктивними та не можуть бути враховані є передчасними, оскільки відповідач взяв до уваги роботу її протягом всього часу, а не в період декретної відпустки. У службовому дописі зазначено, коли вона вийшла з декретної відпустки, тобто було враховано відповідачем даний факт, та вказано, що ОСОБА_3 має найгірші знання законодавчих документів, Законів України, Податкового кодексу щодо адміністрування закріплених податків серед працівників відділу.

Отже, як свідчать матеріали справи, зокрема, порівняльна таблиця та довідка про переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, роботодавцем відповідно до вимог діючого трудового законодавство було зроблено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації всіх працівників та прийнято рішення про звільнення позивачки.

Таким чином, звільнення позивачки відбулося з дотриманням встановленої законом процедури.

Враховуючи вищевикладене, після з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, враховуючи факт попередження позивача про можливе звільнення у встановлений законодавством строк та її звільнення, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України прийнято відповідачем у відповідності до вимог трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог про його скасування, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу у суду відсутні.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що при її прийнятті суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 року у справі № 813/3841/16 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова

Повний текст постанови виготовлено 21.06.2017 року