Справа № 144/247/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 144/247/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

20 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання зарахувати стаж та здійснити перерахунок довічного грошового утримання.

Відповідно до постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Так, судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника УВС у Вінницькій області № 88 о/с від 12.08.1988 ОСОБА_2 призначений на посаду слідчого Теплицького РВВС Вінницькій області з 01.08.1988 року.

Згідно з наказом начальника УВС у Вінницькій області № 1-29о/с від 12.04.1993 ОСОБА_2 звільнений з органів внутрішніх справ у запас у зв'язку з переходом на іншу роботу з 01.04.1993.

Рішенням 11 сесії 21 скликання Вінницької обласної ради депутатів від 26.03.1993 позивач обраний на посаду судді Теплицького районного суду на строк десять років, а Постановою Верховної Ради України від 19.06.2003 № 1018-ІV обраний на посаду судді Теплицького районного суду безстроково.

Наказом в. о. начальника територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 124-к від 20.07.2004, у зв'язку з набуттям права на відставку, позивачу призначено довічне грошове утримання судді у розмірі 80% від заробітної плати судді з 01.08.2004.

Так, управлінням державної судової адміністрації у Вінницькій області, станом на 01.08.2004, до стажу роботи на посаді судді терміном 20 років, за умови роботи на посаді судді більш як 10 років, зараховано половину строку навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців, роботу на посаді слідчого - 4 роки 8 місяців 1 день, період проходження строкової військової служби - 2 роки 1 місяць 12 днів.

Наказом голови Теплицького районного суду Вінницької області від 15 вересня 2016 року на підставі Постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 08.09.2016 № 1515-VIII ОСОБА_2 відраховано зі штату Теплицького районного суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

20 вересня 2016 року позивач подав до управління Пенсійного фонду України в Теплицькому районі документи щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

29.03.2016 управлінням Пенсійного фонду України у Теплицькому районі прийнято рішення у формі протоколу № 590 про призначення і виплату ОСОБА_2 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від суддівської винагороди судді Теплицького районного суду станом на 15.09.2016 з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку - 23 роки 5 місяців 15 днів.

Листом від 26 січня 2017 року № 01-П-12 управлінням Пенсійного фонду України у Теплицькому районі Вінницької області повідомило позивача про відмову у задоволенні зави від 17.01.2017 про зарахування до стажу роботи судді періоду роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ з 1.08.1988 по 1.04.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день; половину періоду навчання у вищому навчальному закладі з 1.09.1984 по 30.06.1988 - 1 рік 11 місяців; періоду проходження строкової військової служби з 8.11.1981 по 19.12.1983 - 2 роки 1 місяць 12 днів; і призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % у зв'язку з тим, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп 2016 від 8.06.2016 при визначенні розміру щомісячного грошового утримання застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №1-8/2016), ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992, постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2055 № 865 позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Вказана позиція також висловлена у роз'ясненні Конституційного Суду України в Рішенні № 8-рп/2005.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття "щомісячне довічне грошове утримання", зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, за наявності права на відставку, продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 р. № 2862-XII "Про статус суддів" встановлено, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посаді слідчого в органах внутрішніх справ, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1, позивач в період з 1.08.1988 по 1.04.1993 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого головою Теплицького районного суду Вінницької області, до стажу позивача зараховано період роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ з 1.08.1988 по 1.04.1993 - 4 роки 8 місяців 1 день; половину періоду навчання у вищому навчальному закладі з 1.09.1984 по 30.06.1988 - 1 рік 11 місяців; періоду проходження строкової військової служби з 8.11.1981 по 19.12.1983 - 2 роки 1 місяць 12 днів (а. с. 8).

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 4-35/1287 від 19.09.2016, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, позивачу встановлено доплату за вислугу років у розмірі 70% від окладу за стаж роботи 30 років 02 місяці 14 днів (а. с. 9).

Відповідно до подання про встановлення довічного грошового утримання судді у відставці від 20 вересня 2016 року стаж роботи судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, становить 32 роки 1 місяць 27 днів (а. с. 10).

Так, колегія суддів зазначає, що стаж роботи судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, становить 32 роки 1 місяць 27 днів, що підтверджено органами, до компетенції яких належить питання обрахування стажу позивача та нарахування йому заробітної плати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину часу навчання позивача за денною формою у вищому навчальному закладі, роботу на посаді слідчого в органах внутрішніх справ та календарний період проходження строкової військової служби.

Частиною третьою статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року (в ред. Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи колегія суддів зазначає, що загальний стаж судді позивача станом на 15.09.2016 складає 32 роки 1 місяць та 27 днів, що перевищує 25 років, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, у зв'язку з чим дії відповідача про відмову у зарахуванні до стажу судді періоду строкової служби в Збройних Силах, роботу на посаді слідчого в органах внутрішніх справ та половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту є протиправними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до стажу ОСОБА_2 роботу на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Харківського юридичного інституту 1 рік 11 місяців, період роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ 4 роки 8 місяців 1 день та календарний період проходження строкової військової служби 2 роки 1 місяць 12 днів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 травня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Гайсинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 травня 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.