Справа № 164/152/17, 2-а/164/74/2017
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/3811/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 22.02.2017 року у справі № 164/152/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі, отримує пенсію за віком з 17.05.1998 року, призначену відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При призначенні їй пенсії, збільшуючи пенсію на 1% понад мінімальний трудовий стаж, відповідач керувався тільки Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тобто порушив її право на пільговий характер розрахункової величини, визначений ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 23.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про обрання умов, норм та порядку пенсійного забезпечення, встановлених Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з проханням провести перерахунок призначеної пенсії у відповідності до ч. 2 ст. 56 цього Закону, однак їй було відмовлено. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати вказані дії відповідача протиправним.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 22.02.2017 року у справі № 164/152/17 позов задоволено, а саме судом першої інстанції було визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області щодо відмови в проведені перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 1 лютого 2017 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи, а саме зазначає, що оскільки пенсія позивачу нараховується та виплачується відповідно до вимог діючого законодавства, а тому підстави у задоволенні позову є безпідставними, також апелянт підтвердив, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі.

Просить скасувати постанову Маневицького районного суду Волинської області від 22.02.2017 року у справі № 164/152/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першоїінстанції та вбачається з матеріалівсправи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом посвідченням серії НОМЕР_1, виданим Волинською обласною державною адміністрацією 22.12.1992 року, пенсійним посвідченням серії № 128626 від 6.11.1999 року.

17.05.1998 року позивачу призначена пенсія згідно із Законом України „Про пенсійне забезпечення. Пенсію ОСОБА_1 призначено зі зниженням пенсійного віку у відповідності до ст. 55 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Станом на лютий 2017 року загальний страховий стаж позивача становить 45 років 4 місяці 2 дні.

На заяву позивача від 23.01.2017 року про перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений мінімальний стаж роботи 15 років, відповідач листом № 65/Д-01 від 2.02.2017 року відмовив їй у проведенні такого перерахунку, мотивуючи тим, що до набрання чинності Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9.07.2003 року, тобто до 1.01.2004 року, пенсії обчислювались із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років стажу для чоловіків і 15 років стажу для жінок згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, чинний з 1.01.2004 року, не містив норми, яка б передбачала доплату за понаднормований стаж.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 23.12.2004 року внесено зміни до ст. 28 вказаного Закону, згідно з якими за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більше як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Частина 2 ст. 56 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовується лише при обчисленні розміру пенсії за нормами ч. 2 ст. 27 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тобто для обчислення розміру пенсії за першою складовою. Іншого діючим законодавством не передбачено. З 1.10.2011 року набрав чинності прийнятий 8.07.2011 року Закон України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, яким внесено зміни до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в тому числі і до ст. 28 цього Закону. Абзацами першим та другим частини першої цієї статті Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більше як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, визначеного ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Норми щодо збільшення страхового стажу для визначення мінімального розміру пенсії не поширюються на пенсіонерів, яким пенсію призначено до набрання чинності Законом України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, за винятком тих, кому пенсія перераховуватиметься відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на основі аналізу пенсійного законодавства, суд приходить до висновку, що починаючи з 1.01.2004 року, з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи без врахування положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є неможливим і, навпаки, застосування окремих положень Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для використання до цієї категорії осіб при розрахунку пенсії Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При наявності у пенсіонерів, які постраждали від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, права на тотожні пенсійні виплати, застосуванню підлягають положення спеціального характеру, в цьому випадку - Закон України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому суд першої інстанції на підставі вищенаведеного вважав , що відповідач протиправно відмовив позивачу в перерахунку пенсії зі збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з частиною 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного свідчить про те, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в частині другій статті 56 цього Закону.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 КАС України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на умовах визначених положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України по аналогічній категорії справ, зокрема, постанову Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 07.07.2015 у справі № 21-727а15.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Маневицького районного суду Волинської області від 22.02.2017 року у справі № 164/152/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. Б. Хобор
Я. С. Попко