Справа № 824/207/17-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про поновлення строку апеляційного оскарження

Справа № 824/207/17-а

21 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву приватного підприємства "Лілія" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Лілія" до Міністерства аграрної політики та продовольства України, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі Управління агропромислового розвитку про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року приватне підприємство «Лілія» звернулося до суду з позовом до Міністерства аграрної політики, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі Управління агропромислового розвитку, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило: визнати протиправною бездіяльність Міністрерства аграрної політики та продовольства України щодо незабезпечення порядку використання коштів Державного бюджету України на 2017 рік в розмірі 614 200 грн. для перерахування на рахунки приватного підприємства «Лілія» з метою погашення бюджетної заборгованості перед приватнимм підприємством «Лілія» за державною програмою КПК 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними»; стягнути з Державного бюджету України в особі Міністерства аграрної політики на користь приватнго підприємства «Лілія» компенсацію за бюджетною програмою КПК 2801350 «Державна підтримка розвитку хмелярства, закладення молодих садів, виноградників та ягідників і нагляд за ними» в розмірі 614200.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Крім того, разом з матеріалами апеляційної скарги скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового акту.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник вказує на те, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року позивачем отримано лише 01.06.2017 року, а тому вказану причину пропуску просить вважати поважною.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи викладені в клопотанні, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, а строк на апеляційне оскарження поновити з таких підстав.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, крім випадків, установлених законом.

Особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених КАС України (ст. 13 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково.

В силу ч. 3 ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною 1 ст. 101 КАС України, передбачено, що процесуальні строки - це встановленні законодавством або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Згідно вимог ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Частиною 1 ст.17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" визначено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції (Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17.07.97 №475/97), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2017 року в порядку письмового провадження судом першої інстанції винесено оскаржуване рішення, однак повний текст ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року підприємством отримано 01.06.2017 року, що підтверджується витягом з відстеження пересилання поштових відправлень за шрихкодовим ідентифікатором 889.

Водночас інші докази щодо отримання позивачем повного тексту рішення відсутні в матеріалах справи.

Таким чином, відсутність повного тексту рішення позбавило апелянта можливості подати апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 186 КАС України, що підтверджує поважність причин пропуску строку звернення апелянта до суду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що перебіг процесуального строку для звернення з апеляційною скаргою обчислюється з дня наступного за днем отримання постанови суду першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, апеляційну скаргу подано підприємством 06.06.2017 року, тобто в межах п'ятиденного строку після отримання останнім повного тексту рішення, встановленого ст. 186 КАС України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк звернення до суду з апеляційною скаргою - поновленню.

Керуючись ст.ст. 101, 102, 186 КАС України,

У Х В А Л И В :

1. Заяву приватного підприємства "Лілія" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Лілія" до Міністерства аграрної політики та продовольства України, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі Управління агропромислового розвитку про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів - задовольнити.

2. Поновити приватному підприємству "Лілія" строк на апеляційне оскарження ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Лілія" до Міністерства аграрної політики та продовольства України, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби у Чернівецькій області, Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Департаменту агропромислового розвитку, Хотинської районної державної адміністрації в особі Управління агропромислового розвитку про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.