Справа № 554/708/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 р. Справа № 554/708/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.03.2017р. по справі №554/708/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві молодшого лейтенанта поліції Ладур Ігора Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови патрульної поліції,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві молодшого лейтенанта поліції Ладур Ігора Анатолійовича, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.01.2017 року, складену відносно нього за ст. 122 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі оскаржуваної постанови його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Не погоджується із правомірністю вказаної постанови та вказує, що він 16.01.2017 року близько 16 години на власному автомобілі рухався з дозволеною та безпечною швидкістю руху по вул.Маршала Бірюзова. Під'їжджаючи до перехрестя вул.Маршала Бірюзова та вул.П.Юрченка, він побачив, що сигнал світлофору зеленого кольору переключився в сигнал жовтого кольору, тому оцінивши ситуацію на перехресті та упевнившись, що закінчить проїзд безпечно без екстреного гальмування та створення аварійної ситуації іншим учасникам дорожнього руху, мусив закінчити проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 15.02.2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 30.03.2017 року задоволено адміністративний позов.

Постанову серії АР №157216 від 16 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу скасовано.

Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП відносно позивача в зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погодившись із судовим рішенням, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.03.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що під час патрулювання 16.01.2017 року у м. Полтава по вул. М. Бірюзова Інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві молодшим лейтенантом поліції Ладур І.А. було помічено автомобіль марки «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1, який проїхав перехрестя вул.М.Бірюзова з вул.П.Юрчепка на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР України). Вважає, що позивач в порушення вимог п. 2.3 (д) ПДР України своїми діями створював загрозу безпеці дорожнього руху. Встановивши наявність адміністративного правопорушення інспектор патрульної поліції правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосував до порушника стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

У судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 16.01.2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м.Полтава молодшим лейтенантом поліції Ладур І.А. винесено постанову серії АР №157216, якою позивача визнано винним у порушенні вимог п.8.7.3 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Як вбачається із зазначеної постанови, позивач 16.01.2017 року близько 16 години 15 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Полтаві по вул. М.Бірюзова проїхав перехрестя з вул.П.Юрченко на заборонний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 ПДР України.

З метою адміністративного оскарження даної постанови, позивач звернувся до начальника УПП в м.Полтаві, на що листом від 23.01.2017 року було відмовлено в скасуванні постанови серії АР №157216 від 16.01.2017 року. Рішенням начальника Управління патрульної поліції у місті Полтаві ОСОБА_4 від 23.01.2017 року постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 157216 від 16.01.2017 року залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю оскаржуваної постанови, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, а оскаржувана постанова протиправною та підлягає скасуванню. Також суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР України.

Згідно положень п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1 ПДР України).

Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. (п. 16.1 ПДР України).

Пунктом 8.7.3 ПДР України встановлено, що сигнали світлофора мають, серед іншого, такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у т.ч. миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України).

Таким чином, перед вмиканням забороняючого жовтого сигналу світлофору, вмикається зелений миготливий сигнал світлофору, що інформує водія про подальше вмикання забороняючих сигналів світлофору (жовтого, червоного) та необхідність виконання п. 8.10 ПДР щодо зупинення автомобіля перед перехрещуваною проїзною частиною. Далі вмикається жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух.

Згідно п. 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як зазначив під час розгляду справи позивач, 16.01.2017 року він керуючи автомобілем «ВАЗ 21154» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Полтаві, під'їжджаючи за 20-30 м. до перехрестя вул. М.Бірюзова та вул. П. Юрченка побачив, що сигнал зеленого кольору почав переключатися в сигнал жовтого кольору, а тому оцінивши ситуацію на перехресті, враховуючи ожеледь на дорозі, прийняв рішення закінчити маневр, оскільки екстрене гальмування на його думку могло б створити аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що п. 12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год (п.12.4 ПДР України).

Під час апеляційного розгляду справи позивач зазначив, що його швидкість під'їжджаючи до перехрестя була близько 60-65 км/год.

Тобто, на думку колегії суддів, позивач 16.01.2017 року під'їжджаючи до перехрестя вул. М.Бірюзова з вул.П.Юрченка, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не вибрав необхідної безпечної швидкості руху, яка б дозволяла зупинити свій автомобіль з дотриманням вимог п.п.8.7.3, 8.10 ПДР України, не вдаючись при цьому до екстреного гальмування та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанції, на положення п. 8.11 ПДР України.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Враховуючи встановлення під час судового розгляду справи факту порушення позивачем вимог п.8.7.3 ПДР України, колегія суддів дійшла висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та як наслідок, правомірності накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на підставі оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування оскаржуваної постанови.

Вимоги позивача про закриття провадження у справі також не можуть бути задоволені, оскільки вони є похідними від вимог про скасування оскаржуваної постанови про порушення митних правил.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, у спірних правовідносинах Інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві молодшого лейтенанта поліції Ладур І.А. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Октябрського районного суду м. Полтава від 30.03.2017р. по справі №554/708/17 не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м.Полтава від 30.03.2017 р. по справі №554/708/17 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві молодшого лейтенанта поліції Ладур Ігора Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови патрульної поліції - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 19.06.2017 р.