Справа № 353/898/16-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р. Справа № 876/6089/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання Богдан А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тлумацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними і протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тлумацького об'єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області про визнання недійсними та протиправними розпорядження управління ПФУ в Городенківському районі № 142866 від 14.02.2013 року і № 142866 від 21.02.2013 року про призначення пенсії ОСОБА_1, зобов'язати Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області згідно поданого клопотання від 27.03.2017 року здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 в період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно з усуненням допущених помилок і на її основі нарахувати пенсію, зобов'язати Тлумацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю за весь період протягом 30 днів.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 15.06.2016 року вона подала заяву до Тлумацького ОУ ПФУ з проханням надати їй письмову інформацію щодо причин зменшення її пенсії у лютому та березні 2013 року, а також причин продовження виплати їй пенсії у зменшеному розмірі. 14.07.2016 року позивач отримала від Тлумацького ОУ ПФУ неогрунтовану відповідь. Зазначала, що протягом тривалого терміну зверталась з заявами про виплату їй пенсії у меншому, ніж на її думку належить, розмірі, однак перерахунок їй так і не був проведений. Більш того, їй повідомили, що знайшли у нарахуванні її пенсії помилку десятирічної давнини. Просив позов задоволити.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що з 03.09.1999 року Відділом соціального захисту населення Хасинського району Магаданської області ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 14 Закону Російської Федерації «Про державні пенсії в Російській Федерації» на підставі Рішення Хасинського ВСЗН Магаданської області від 17.09.1999 року.

При цьому, при призначенні пенсії ОСОБА_1 Хасинським ВСЗН Магаданської області заробітна плата за період з 01.04.1997 по 01.12.1997 року деномінована самостійно.

Так, у зв'язку зі зміною ОСОБА_1 місця проживання з 01.12.1999 року УСЗН Городенківської РДА призначило їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 74,70 грн. з урахуванням страхового стажу 26 років 07 місяців та 01 день із застосуванням заробітної плати за період роботи з 01.04.1997 року по 31.03.1999 року.

Разом з тим, при призначенні пенсії ОСОБА_1 її заробітна плата також була деномінована, а розмір заробітної плати, з якого обчислювалась пенсії позивачки, визначався в т.ч. за довідкою ФДУП «Аеропорт Магадан» № 227 від 17.12.1999 року про заробітну плату ОСОБА_1 за період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно.

Зазначена довідка містить інформацію про те, що з 01.01.1998 року заробітна плата ОСОБА_1 відображена з врахуванням деномінації. Пізніше розмір пенсії позивачки неодноразово перераховувався.

Розпорядженням № 142866 від 16.01.2013 року Управлінням ПФУ в Городенківському районі було здійснено черговий перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно якого розмір її пенсії з 01.01.2013 року становив 3335,29 грн..

Проте, після проведеної УПФУ в Городенківському районі в січні 2013 року перевірки, працівниками відповідача було виявлено помилки в нарахуванні пенсії позивачки, а саме встановлено, що під час взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 Управлінням праці та соціального захисту населення Городенківської РДА при визначенні розміру заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії, не враховано офіційно встановленого курсу української гривні до російського рубля.

У зв'язку з цим на підставі Розпорядження № 142866 від 14.02.2013 року УПФУ в Городенківському районі було проведено відповідний перерахунок та визначено розмір пенсії позивачки (до виплати, з урахуванням всіх складових) в розмірі 1752,18 грн., тобто пенсія стала меншою, ніж отримала позивачка в січні 2013 року, про що листом від 01.02.2013 року було повідомлено позивачку.

Згідно інформації НБУ офіційний курс російського рубля до української гривні станом на 01.12.1999 року становив: 10 російських рублів = 1,7792 гривні (а.с. 120-121). Оскільки в лютому 2013 року змінився розмір основної пенсії, в зв'язку з цим змінились і доплати до пенсії позивачки за осучаснення заробітної плати, тому УПФУ в Городенківському районі на підставі Розпорядження № 142866 від 21.02.2013 року було проведено відповідний перерахунок та визначено розмір пенсії позивачки (до виплати, з врахуванням всіх складових) - 1655,31 грн., тобто пенсія стала ще меншою, ніж отримала позивачка в січні 2013 року та лютому 2013 року.

07.03.2013 року Управління ПФУ в Городенківському районі листом повідомило ОСОБА_1 про зменшений розмір її пенсії станом на 01.03.2013 року та про те, що неврахування офіційного курсу гривні до курсу російського рубля при обчисленні пенсії призвело до переплати пенсії на суму 91034,66 грн. за період з 01.12.1999 року по 28.02.2013 року. З метою стягнення переплаченої пенсії Управління ПФУ в Городенківському районі зверталось до суду: спочатку в порядку адміністративного судочинства (а.с. 81-87), а потім в цивільному порядку. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2015 року, яке набуло законної сили 15.09.2015 року, в задоволенні цивільного позову УПФУ в Городнківському районі було відмовлено.

З моменту зменшення розміру пенсії позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 неодноразово звертались до УПФУ в Городенківському районі, Тлумацького об'єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області, Міністерства соціальної політики України, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з заявами надання інформації стосовно причин зменшення розміру її пенсії, на що останні повідомляли, що пенсію розраховано правильно.

Угодою про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності незалежних держав в галузі пенсійного законодавства від 13 березня 1992 року (далі - Угода) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1 Угоди), а обчислення пенсії здійснюються із заробітної плати за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, коли у державах - учасницях Угоди введено національну валюту, то розмір заробітної плати визначається, виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (ст. 6 Угоди).

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що при проведенні перерахунку пенсії позивачки, відповідачем було застосовано саме офіційний курс валют станом на 01.12.1999 року, інформація про який міститься в довідці Городенківського відділення Івано-Франківської дирекції банку «Україна» № 113 від 11.02.2000 р., який становив: 1,7792 грн. за 10 російських рублів.

Про те, що відповідачем був застосований курс валют визначений НБУ, свідчить також інформація з офіційного сайту НБУ (а.с. 69 зворот, 120-121). При цьому курс валют станом на 01.12.1999 року зазначений як в довідці Городенківського відділення Івано-Франківської дирекції банку «Україна», так і на сайті НБУ, є ідентичним.

Переведення рублів у гривні було проведено в Україні з січня 1992 року відповідно до Указу Президента України від 07.11.1992 року №549/92 "Про реформу грошової системи України та " починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України. Відповідно до вказаного Указу постановою Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 08.11.1992 року № 610-2 "Про реформу грошової системи України" установлено, що грошові знаки (банкноти та казначейські білети і монети) в рублях використовуються в Україні як засіб платежу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України від 28 грудня 1991 р. N 378 "Про заходи у зв'язку з введенням в обіг купонів багаторазового використання", лише до 23 години 12 листопада 1992 року. Після 23 години 12 листопада 1992 р. усі платежі в Україні провадяться лише в українських карбованцях (у готівковому обігу - в купонах Національного Банку України та монетою в копійках), за винятком випадків, коли дозволяється використання вільно конвертованої валюти.

Відповідно до Указу Президента Російської Федерації від 04.08.1997 року № 822 "Про зміну національної вартості російських грошових знаків та маштабу цін" з 01.01.1998 року у Російській Федерації змінена номінальна вартість російських грошових знаків у співвідношенні 1000 : 1 (лист Національного Банку України від 11.12.1997 року №13-110/2489). У випадку коли заробітна плата не деномінована(як у позивачки за період - квітня по грудень 1997 року) перевід здійснюється шляхом ділення суми заробітної плати за конкретний місяць в рублях на 10 000 (1 000 (деномінація) х 10 (визначення курсу рубля) і множення на курс. У випадку, коли заробітна плата вказана з врахуванням деномінації, перевід здійснюється шляхом множення суми заробітної плати за конкретний місяць в рублях на курс та ділення на 10.

Однак, у довідці ФДУП «Аеропорт Магадан» № 227 від 17.12.1999 року про заробітну плату ОСОБА_1 за період з квітня 1997 року по березень 1999 року включно зазначено, що заробітна плата з урахуванням деномінації рубля вказана лише з 01.01.1998 року, що сторонами не оспорюється.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційних скарг являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2017 року у справі №353/898/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.06.2017 року.