Справа № 743/507/17
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 червня 2017 року м. Київ К/800/18766/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

в с т а н о в и в:

Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило продовжити строк затримання відповідача в пункті тимчасово перебування іноземців.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідач був затриманий працівниками Державної міграційної служби України без документів, що підтверджують законність його перебування на території України та просить суд продовжити строк затримання в пункті тимчасово перебування іноземців відповідно до положень статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з наступного.

Пунктом 3 частини 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до частини 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Судами встановлено, що відповідач громадянин Республіки Камерун ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до паспорту НОМЕР_1, виданого 24 серпня 2011 року, прибув в України на законних підставах.

Посвідкою НОМЕР_2 підтверджено законність його тимчасового проживання в Україні. Дія посвідки продовжувалася у 2012, 2013, 2014 роках.

Судами також встановлено, що відповідач не відмовлявся співпрацювати під час процедури його ідентифікації і дослідженими копіями документів, доданими до позовної заяви, підтверджується його особа.

Необхідність продовження строку затримання позивачем мотивована тим, що в ході виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2016 року про примусове видворення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області24 жовтня 2016 року та 22 березня 2017 року зверталася до посольства Республіки Камерун з листами про надання допомоги в оформленні свідоцтва про повернення відповідача до країни громадянської належності, проте відповідь отримана не була.

З огляду на те, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають не можливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності, висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності умов для задоволення позовних вимог є правильними.

Такі висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального або порушено норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання, за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України (підпис) М.І. Мойсюк

Суддя М.І. Мойсюк