Справа № 820/1210/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"30" травня 2017 р. № 820/1210/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" Єрмак Валерія Олександровича
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування частково наказу ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" Єрмак Валерія Олександровича, щодо не включення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", які мають право на відшкодування коштів за вкладами (а саме за договором договір банківського рахунку № ID7345323, ID7345324 від 11.06.14 року та №ID7351422 від 12.06.14 року) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" Єрмака Валерія Олександровича включити - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", який має право на відшкодування коштів за вкладами (а саме за договором договір банківського рахунку № ID7345323, ID7345324 від 11.06.14 року та №ID7351422 від 12.06.14 року) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду Перелік вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Визнати протиправним та скасувати частково наказ від 23 жовтня 2014 року № 79-1 Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» Єрмака В. О. яким зупинено перерахування/виплату за транзакціями і правочинами згідно переліку, який додається до цього наказу в частині включення до переліку банківської операції транзакції з переказу за платіжними дорученнями №213 від 12 червня 2014 року, №214 від 12 червня 2014 року., №215 від 13 червня 2014 року з поточного рахунку АТ МЕА "ЕЛТА" на поточний рахунок Позивачів грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачі є вкладниками ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та мають право вимагати від ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» повернення вкладів за договорами банківського рахунку. Крім того, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» протиправно не включено позивачів до списку сум гарантованих виплат з посиланням на нікчемність правочинів.

У зв`язку з викладеним позивачі звернулися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України, надав суду клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" Єрмак Валерія Олександровича, в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Надав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що вважає доводи позивача незаконними, необ`єктивними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представників відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 11 червня 2014 року між позивачем - ОСОБА_1 та ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" було укладено договір банківського рахунку № ID7345323 відповідно до якого було відкрито банківський рахунок НОМЕР_1.

12 червня 2014 року з поточного рахунку АТ МЕА "ЕЛТА" на поточний рахунок ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти в розмірі 193500,00 грн., з призначенням платежу "Фінансова допомога по дог. 3 від 11.06.2014 року без ДПВ"

12 червня 2014 року між позивачем - ОСОБА_2 та ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" було укладено договір банківського рахунку № ID7351422 відповідно до якого було відкрито банківський рахунок НОМЕР_2.

13 червня 2014 року з поточного рахунку АТ МЕА "ЕЛТА" на поточний рахунок ОСОБА_2 були перераховані грошові кошти в розмірі 196000,00 грн., з призначенням платежу "Фінансова допомога по дог. 13 від 12.06.2014 року без ДПВ"

11 червня 2014 року між позивачем - ОСОБА_3 та ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" було укладено договір банківського рахунку № ID7345324 відповідно до якого було відкрито банківський рахунок НОМЕР_3.

12 червня 2014 року з поточного рахунку АТ МЕА "ЕЛТА" на поточний рахунок ОСОБА_3 були перераховані грошові кошти в розмірі 193500,00 грн., з призначенням платежу "Фінансова допомога по дог. 5 від 11.06.2014 року без ДПВ".

31 липня 2014р. ПАТ «Банк золоті ворота» постановою Правління Національного банку України № 456 віднесено до категорії неплатоспроможних.

01 серпня 2014р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ділі - Фонд) прийнято рішення №67 про запровадження з 04 серпня 2014р. тимчасової адміністрації та про призначення Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Банк Золоті Ворота» Єрмака Валерія Олександровича.

Згідно офіційної інформації, яка була розміщена у відділеннях ПАТ «Банк Золоті Ворота», ПАТ КБ «Стандарт» (банк-агент) з 28 листопада 2014 року набув усіх прав та обов'язків боржника перед вкладниками ПАТ «Банк золоті ворота» щодо повернення грошових коштів вкладників, залучених ПАТ «Банк золоті ворота», і сплати відсотків за договорами банківського розрахунку/вкладу, укладеними ПАТ «Банк золоті ворота», у межах 200 000 грн. Також ПАТ КБ «Стандарт» передані кредити юридичних і фізичних осіб, у тому числі, забезпечення за ними за виключенням іпотечних кредитів фізичних осіб.

04 грудня 2014р. постановою Правління Національного банку України №781 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк золоті ворота».

05 грудня 2014р. виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк золоті ворота» та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Єрмака В. О. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Банк золоті ворота» строком на 1 рік з 05 грудня 2014 року по 04 грудня 2015 року, включно.

Суд зазначає, що під час перевірки, проведення якої передбачено вимогами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідачем виявлено нікчемні правочини - банківські операції/транзакції з переказу 12.06.2014 року та 13 червня 2014 року з поточного рахунку АТ "МЕА ЕЛТА" грошових коштів на рахунки в Банку:

ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в сумі 193500,00 грн.;

ОСОБА_3 № НОМЕР_3 в сумі 193500,00 грн.;

ОСОБА_2 № НОМЕР_2 в сумі 196000,00 грн.;

05.12.2016 року повивачам було направлено повідомлення про нікчемність правочину вчинених з АТ "МЕА ЕЛТА" .

Операції по рахункам зазначених вище осіб Наказом Уповноваженої особи Фонду № 79-1 від 23.10.2014 року заблоковано на час проведення перевірки, в тому числі і зазначених правочині, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України в Харківській області в порядку кримінального провадження, позивачі були повідомлені про дані обставини.

Враховуючи обставини, які викладені вище, підставою не включення позивачів до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, стало рішення виконавчої дирекції Фонду (наказ №79-1 від 23.10.2014р.), яким прийнято тимчасово не здійснювати виплати вкладникам фізичним особам, на рахунок яких внаслідок сумнівних операцій з пов'язаними юридичними особами отримані грошові кошти в період, коли банком не у повній мірі виконувалися свої зобов'язання перед вкладниками.

Суд вказує, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст. 3 вказаного Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини 3 вказаної статті Закону, виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Згідно із положеннями частини 1 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною 3 вищенаведеної статті Закону встановлено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (ч. 5 ст.34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені статтею 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, згідно частини 2 вказаної статті Закону, уповноважена особа Фонду, серед іншого, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку (п. 2 ч. 3 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Згідно ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", грошові кошти на рахунках юридичних осіб державою не гарантуються, юридичні особи мають право на задоволення своїх кредиторських вимог до неплатоспроможного банку виключно за рахунок ліквідаційної маси самого банку і в 7 чергу.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у п. 4 постанови Пленуму №9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до якої, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Окрім того, в силу частини другої статті 215 ЦК України, норми закону щодо підстав нікчемності правочинів є імперативними, що також кореспондується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у п. 29 постанови Пленуму №9 від 06.11.2009 р.

Також суд зазначає, що представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, з огляду на що суд зазначає.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Під час розгляду та вирішення заявленого клопотання судом з'ясовано, що воно ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, відповідно до якої на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону №2343-XII, а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Нормами Закону №2343-XII визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2343-XII, банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Тобто, нормами Закону №2343-XII регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону №2343-XII, законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у справі вирішуються спірні правовідносини у рамках норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Закон №4452-VI є спеціальним, нормами якого, як уже зазначено вище, регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Системний аналіз вище викладених норм Закону №4452-VI дає суду підстави дійти до висновку, що, у даному випадку, ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у силу відмінного правового регулювання, відрізняється від процедури, передбаченої нормами Закону №2343-XII. Зокрема, відповідно до ст. 7 Закону №2343-XII, порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Отже, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин у частині задоволення кредиторських вимог у рамках норм Закону №2343-XII є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у господарському суді.

У даному випадку, ліквідація банку здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України у рамках норм Закону №4452-VI, якими не передбачено порушення справи про банкрутство у господарському суді, а тому, у даному випадку, норми Закону №2343-XII до спірних правовідносин не застосовуються.

Крім того, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2, ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст. 36, ч. 1 ст. 54 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Дія Закону №2343-XII на банки не поширюється.

Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Тобто, оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" від 20 травня 2013 року №8.

Вище вказані висновки також кореспондуються із позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в інформаційному листі №992/11/14-14 від 25 липня 2014 року.

Отже, враховуючи у сукупності вище викладені норми та з'ясовані обставини, а також з метою дотримання вимог ст. 17 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14 та вирішення справи №826/26882/15 саме у порядку адміністративного судочинства

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду докази правомірності своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є документально та нормативно обґрунтованими, законними, правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" Єрмак Валерія Олександровича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування частково наказу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" Єрмак Валерія Олександровича, щодо не включення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", які мають право на відшкодування коштів за вкладами (а саме за договором договір банківського рахунку № ID7345323, ID7345324 від 11.06.14 року та №ID7351422 від 12.06.14 року) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" Єрмака Валерія Олександровича включити - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", який має право на відшкодування коштів за вкладами (а саме за договором договір банківського рахунку № ID7345323, ID7345324 від 11.06.14 року та №ID7351422 від 12.06.14 року) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду Перелік вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати частково наказ від 23 жовтня 2014 року № 79-1 Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» Єрмака В. О. яким зупинено перерахування/виплату за транзакціями і правочинами згідно переліку, який додається до цього наказу в частині включення до переліку банківської операції транзакції з переказу за платіжними дорученнями №213 від 12 червня 2014 року, №214 від 12 червня 2014 року., №215 від 13 червня 2014 року з поточного рахунку АТ МЕА "ЕЛТА" на поточний рахунок ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 грошових коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Спірідонов М.О.