Справа № 820/522/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р. Справа № 820/522/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. по справі № 820/522/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області треті особи Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо прийняття позивача - старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на службу до органів Національної поліції, яка висловлена в листі від 21.12.2016 р. № 9237/119-12/0116 за підписом начальника ;

- зобов'язати відповідача прийняти позивача на службу до Національної поліції, як особу, яка прибула з органів МВС на посаду інспектора Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, з присвоєнням їй спеціального звання поліції, шляхом видання наказу про призначення з 29.11.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не було здійснено належний розгляд заяви ОСОБА_1 від 29.11.2016 р. про прийняття на службу до органів Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про прийняття на службу до органів Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію". Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Харківській області ( , вул. Жон Мироносиць,5 м.Харків, 61002) прийняти ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, 61118, АДРЕСА_1) на службу до Національної поліції України згідно п. 9 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", шляхом видання наказу про призначення на посаду у Головне управління Національної поліції в Харківській області, рівнозначну посаді інспектора Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 29.11.2016 р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом прийняте не законне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню з огляду на наступне. Судом помилково зроблено висновки щодо протиправності дій ГУНП в Харківській області щодо неналежного розгляду заяви позивача від 29.11.2016 р. Вказують, що позивач звернулася з заявою щодо прийняття на службу до органів Національної поліції на посаду що є рівнозначною, яку вона обіймала в органах МВС : інспектора СОГП Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з присвоєнням їй відповідного спеціального звання. 21.12.2016 року ОСОБА_1 роз'яснено порядок призначення на посаду поліцейського відповідно до вимог Закону України « Про Національну поліцію». У рішенні суду відсутнє обґрунтування протиправного і неналежного розгляду заяви позивача. Крім того, зобов'язуючи ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 на службу судом не враховано, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначених цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закон можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. А відповідно до п. 10 працівники міліції які відмовились від проходження служби та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ скорочення штатів. Вищевикладеним обмежується строк прийняття на службу до органів внутрішніх справ колишніх працівників міліції. Тому, вважають, що в цій частині суд вийшов за межі наданих йому повноважень та перебрав на себе права та обов'язки начальника ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в частині, якому відповідно до ч.4 ст.57 Закону України «Про Націоналу поліцію» та п. 14 Положення про Головне управління Національної поліп Харківській області, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 р. № 37,надано право видання наказів по особовому складу про прийняття на службу та призначення на посади. Зазначають, що відповідно до п.2 ч.2 ст.162 КАСУ при ухваленні рішення суд може зобов'язати особу владних повноважень здійснити певні дії. При ухвалень рішення суд навіть не залучив начальника ГУНП в Харківській області стороною по справі. На підставі вищевикладеного просять скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 р. та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивачем до суду надані письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких фактично позивачем викладені доводи рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2017 р. залишити без змін.

Від представника позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв'язку з її неможливістю прибути у судове засідання через термінове відрядження.

Колегія суддів вважає клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Заявник жодним чином не обґрунтовує та не надає доказів підтверджуючих неможливість позивача або його представника взяти участь у судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за участю сторін в судовому засіданні 06.06.2017 р. були вислухані доводи сторін по справі та досліджені матеріали справи та прийнято протокольну ухвалу якою оголошено перерву перед судовими дебатами до 13.06.2017 р.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, пояснення позивача по справі та його представника, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що Законом України «Про Національну поліцію» визначені умови прийняття працівників міліції на службу до поліції: 1) бажання проходити службу в поліції; 2) відповідність вимогам до поліцейських, визначених цим Законом. При цьому, реалізація цих умов відбувається у визначений строк - упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону (тобто з 07 серпня 2015 року до 07 листопада 2015 року) та шляхом видання наказу про призначення за згодою особи або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими. Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що в рамках розгляду справи № 820/3205/16, по якій є рішення, яке набрало законної сили, знайшов своє підтвердження факт неправомірності звільнення позивача через відсутність її звернення до уповноваженого органу з проханням подальшого проходження служби (переводом) до ГУМВС з огляду на приписи ч. 3 ст. 184 КЗпП України, якими унормовано заборону звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, та беручи до уваги, що положення п.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про національну поліцію", щодо відсутності перешкод для звільнення працівників міліції, які перебувають у відпустці чи на лікарняному не застосовуються до правовідносин щодо звільнення ОСОБА_1 через відсутність у Законі України "Про Національну поліцію" гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, а також, зважаючи за відсутність її завчасного та належного повідомлення про необхідність прибуття для написання належного рапорту з метою подальшого проходження служби в лавах Національної поліції, відсутність її небажання подальшого несення служби та тривалість судового оскарження наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади по справі № 820/3205/16, суд зазначає, що строк, передбачений п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" позивачем не було пропущено.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову , виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 р. по справі № 820/3205/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 р. ( а.с. 14-20, 24-26), адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Харківській області, третя особа - Київський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу - задоволено.

Скасовано наказ Головного управління МВС України в Харківській області від 06.11.2015 №683 о/с про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській у запас Збройних Сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

Поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 06.11.2015 р.

Зобов'язано Головне управління МВС України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2016 р. по день поновлення на посаді.

Допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській області з 23.02.2016 р., в частині стягнення грошового забезпечення в межах одного місяця.

Отже, постанова суду першої інстанції є такою, що 24.01.2017 р. набрала законної сили.

При цьому, у періоді оскарження вказаної постанови по справі 820/3205/16, відповідачем було виконано вказану постанову суду в частині, що підлягала негайному виконанню.

Так, ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, було видано наказ від 28.11.2016 р. № 33 о/с, яким, серед іншого, скасовано наказ Головного управління МВС України в Харківській області від 06.11.2015 р. №683 о/с про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській у запас Збройних Сил згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів), поновлено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді інспектора СОГП Київського РВ ХМУ Головного управління МВС України в Харківській області або на іншій рівнозначній посаді з 06.11.2015 р. ( а.с.21).

Судом встановлено, що, після видання вказаного наказу, 29.11.2016 позивач звернулась на ім'я начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області з заявою, в якій просила прийняти її до органів Національної поліції на посаду, рівнозначну посаді, яку вона обіймала в лавах МВС ( а.с.22).

Листом від 21.12.2016 р. №9237/119-12/0116, за підписом начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області Іванчишина І.І., позивачу було повідомлено, що здійснення переведення її на службу в поліцію на підставі п. 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" неможливо, у зв'язку з тим, що передбачений зазначеним вище Законом України тримісячний термін минув та, на теперішній час, прийом до Національної поліції не здійснюється (а.с.23).

Отримавши вказаного листа, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, оскільки вважала надану відповідь на її заяву про призначення до лав Національної поліції, протиправоною відмовою.

У рамках реформування правоохоронної системи України 2 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII. Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення Національної поліції України" № 641 від 02.09.2015 року, утворено Національну поліцію України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Закон № 580-VIII був опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015 р., крім, зокрема, пунктів 8 - 11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015 р.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Суд зауважує, що в даному випадку будь-якого обов'язку в Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки останній попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Пункти 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 р. включно.

Колегія суддів зазначає, що позивач своїм правом, передбаченим Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та протягом трьох місяців, з дня публікації цього закону не скористалася, відповідної заяви не надала.

Жодних перешкод які б заважали позивачу скористатися своїм правом, подати заяву відповідно до вимог закону, не з позовної заяви, не з заперечень на апеляційну скаргу судом не вбачається.

Також колегія суддів вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні та позивач у позові помилково зазначає про порушення відповідачем, які стосуються не належного повідомлення про необхідність прибуття позивача для написання належного рапорту з метою подальшого проходження служби в лавах Національної поліції.

Колегія суддів зазначає, що даного обов'язку у відповідача Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач у встановлений пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII строк, не виявив бажання проходити службу в поліції.

Отже, Головного управління Національної поліції в Харківській області, приймаючи відмову від прийому до Національної поліції, діяло в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а відтак в задоволенні вимоги позивача щодо скасування цього наказу слід відмовити.

Щодо інших позовних вимог, заявлених позивачем до Головного управління Національної поліції в Харківській області, суд зазначає, що вони є похідними від вимоги, яка описана вище, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

Стосовно посилань суду першої інстанції у своєму рішенні на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постанові від 17.10.2011 р., стосовно того, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи ( організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця ( держави) щодо працевлаштування працівників ліквідованої установи, невиконання такого зобов'язання порушує трудові гарантії працівника.

Колегія суддів зазначає, що дане рішення стосується інших правовідносин, які не регулювалися раніше прийнятим Законом України "Про Національну поліцію". В даному рішення правовідносини виникли у зв'язку з ліквідацією іншого державного органу, а саме Державної митної служби України. Процедура ліквідації даного органу має іншу процедеру звільнення осіб у зв'язку з ліквідацією.

Також колегія суддів зазначає, що дане судове рішення було прийняте 17.10.2011 року, про те Закон України «Про Національну поліцію» був прийнятий Верховною Радою України 2 липня 2015 року.

Щодо посилань суду першої інстанції та позивача на рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016р. з посиланням на преюдицію даного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У постанові Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 р. відповідач по справі є Головне управління Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2016 р., було вирішено питання щодо поновлення позивача в органах внутрішніх справ , але не в Національній поліції.

В даній справі відповідачем є інший державний орган, Головне управління Національної поліції України, який не є правонаступником міліції і до якого Законом України «Про Національну поліцію» встановлено особливий порядок прийняття і звільнення .

Дані спеціальні норми Закону України «Про Національну поліцію» неконституційними не визнані та підлягають застосуванню.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не звільнявся з органів Національної поліції України.

Порушення законодавства при звільненні допущені іншим суб'єктом влади, що встановлено судом.

Щодо посилань позивача в запереченнях на апеляційну скаргу на рішення Верховного суду України від 16.05.2016р. № 826/4418/14 щодо належного захисту прав, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку відсутні порушення прав позивача .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в рішенні, суд першої інстанції, помилково посилається на дане рішення Верховного суду України .

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2017р. по справі № 820/522/17 скасувати.

Прийняти нову постанову якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 19.06.2017 р.