Справа № 522/814/16-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 р. Справа № 522/814/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Турецької І.О.

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до УПФУ у Приморському районі м. Одеси в подальшому уточнивши його та просила визнати незаконними дії відповідача щодо прийняття рішення №279 від 24 вересня 2016 року про відмову у здійсненні перерахунку пенсії державного службовця з врахуванням інших виплат; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з розрахунку 82% заробітної плати державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням інших виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, та провести відповідні виплати з 14 лютого 2011 року, з урахуванням раніше проведеної виплати без зміни базового місяця індексації пенсії.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо прийняття рішення №279 від 24 вересня 2016 року про відмову у здійсненні ОСОБА_2 перерахунку пенсії державного службовця з врахуванням інших виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з розрахунку 82% заробітної плати державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням інших виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, та провести відповідні виплати з 22 березня 2016 року, з урахуванням раніше проведеної виплати без зміни базового місяця індексації пенсії.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Звернуто постанову суду до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно є необґрунтованим та постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на державній службі в Управлінні пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.

Позивачка є особою пенсійного віку, перебуває з 22 грудня 2010 року на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 82% від заробітної плати. Проте, при розрахунку її пенсії відповідачем не були враховані інші виплати, до яких входять матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація.

ОСОБА_2 22 червня 2016 року звернулася до Управління ПФУ у Приморському районі м. Одеси з письмовою заявою про перерахунок пенсії із врахуванням вищевказаних виплат. Проте, рішенням №279 від 24 вересня 2016 року у вказаному перерахунку позивачці було відмовлено.

З довідки Управління ПФУ у Приморському районі м. Одеси від 19 вересня 2016 року №8932/07 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вбачається, що до складу заробітної плати ОСОБА_2 за останні 24 календарні місяці входять, у тому числі, «інші виплати», в які включаються матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, індексація. На всі виплати, включені в довідку, в тому числі і на «інші виплати», нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на суми виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та вказані виплати включаються до складу заробітної плати державного службовця, тому відповідач повинен враховувати їх і при призначенні відповідної пенсії.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримані позивачем суми виплат матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, повинні були бути враховані відповідачем в заробіток (дохід) позивача для обчислення її пенсії у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 та цим Законом не передбачені будь-які перерахунки пенсій, а тому, на думку апелянта, відсутні і підстави для перерахунки пенсії позивача, оскільки фактичні обставини даної справи не свідчать про спір між сторонами стосовно наявності у позивача права на здійснення перерахунку її пенсії з підстав, визначених цим Законом. За суттю позовних вимог позивача остання просить поновити своє порушене відповідачем право на отримання пенсії в розмірі, який повинен бути визначений саме на момент призначення їй пенсії із заробітної плати з урахуванням таких її складових, як матеріальна допомога, індексація заробітної плати.

Доводи апелянта про те, що матеріальна допомога, суми індексації заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, у той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинних та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним судом України, зокрема, у рішеннях № 21-430а11 від 20.02.2012 року, № 21-125а13 від 14.05.2013 року, № 21-97а13 від 28.05.2013 року, № 21-350а13 від 06.11.2013 року, № 21-3а14 від 04.03.2014 року, № 21-314а14 від 16.09.2014 року.

Що стосується доводів апелянта про зміну базового місяця для проведення індексації пенсії з посиланням на п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, колегія суддів зазначає, що в даному випадку перерахунок здійснювався не в розумінні перерахунку пенсії у зв'язку з вимогами законодавства про черговий такий перерахунок, а в зв'язку з тим, рішенням суду було встановлено, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії не всі складові заробітної плати були включені для її розрахунку.

Щодо стягнення судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Витрати ж щодо сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. підтверджені квитанцією, яка міститься в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беру участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: К.В. Кравченко