Справа № 803/1879/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року № 876/4972/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в адміністративній справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

встановив:

У грудні 2016 року позивач Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача податковий борг в сумі 21184,23 грн..

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, зазначав, що позов задоволенню не підлягає.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

З цією постановою суду першої інстанції від 12.01.2017 року не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду необгрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на момент подання позову Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області до суду за відповідачем рахувався податковий борг по єдиному податку в сумі 21184,23 грн.. Разом з тим, вищезазначений податковий борг в сумі 21184,23 грн. був погашений 29.12.2016 року згідно платіжного доручення № 96. Однак, внаслідок несвоєчасної сплати платником податків податкових зобов'язань була нарахована пеня в загальній сумі 2874,47 грн., у зв'язку з чим станом на 11.01.2017 рік за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 рахується податковий борг по єдиному податку в сумі 2874,47 грн.. Зазначає апелянт про протиправність дій суду першої інстанції при винесенні ухвали від 12.01.2017 р. про повернення позивачу заяви про зміну позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 12.01.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким задоволити адміністративний позов.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.04.2009 року проведено державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2, що підтверджується витягом з ЄДРЮО та ФОП та громадських формувань № від 22.12.2016 року (а.с. 20-21).

Відповідач з 28.04.2009 року знаходиться на обліку як платник податків у Луцькій ОДПІ, про що видано довідку про взяття на облік платника податків від 15.12.2016 року № 854 (а.с. 6).

Станом на 08.12.2016 року за відповідачем рахувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в загальному розмірі 21184,23 грн., про що зазначено Луцькою ОДПІ в довідці про наявність боргу по платежах до бюджету та в розрахунку боргу по платежах до бюджету (а.с. 7, 8).

Податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб виник внаслідок неповної та несвоєчасної сплати відповідачем самостійно задекларованих платежів згідно з податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 01.02.2016 року № , від 08.04.2016 року № , від 18.07.2016 року № (а.с. 9-14).

Луцькою ОДПІ була надіслана платнику податків податкова вимога від 25.08.2016 року № 10663-17 (а.с. 15).

Після відкриття провадження у цій адміністративній справі 29.12.2016 року відповідачем сплачено до бюджету податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 21200 грн., що підтверджується квитанцією № 96 від 29.12.2016 року, даними зворотного боку облікової картки особового рахунку платника (а.с. 27, 38-40).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 21184,23 грн., виходячи з наступного.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 54.5 ст.54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 56.1, 56.2, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як уже зазначалось судом вище, позивач надіслав платнику податків податкову вимогу від 25.08.2016 року № 10663-17.

Пунктом 87.11 ст.87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем до вирішення справи по суті повністю сплачено податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 21184,23 грн., що підтверджується даними зворотного боку облікової картки особового рахунку платника, квитанцією про сплату боргу, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь держави податкового боргу у сумі 21184,23 грн..

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 року правомірно було повернуто позивачу Луцькій ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області заяву про зміну позовних вимог (про зміну підстави позову), в якій позивач просив стягнути з відповідача 2874,47 грн. податкового боргу (нарахованої пені), який виник з інших підстав, а саме з підстав несвоєчасної сплати податкового боргу в сумі 21184,23 грн. (а.с. 35, 44).

Відповідно до ч.6 ст.108 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржена позивачем постанова суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в адміністративній справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали виготовлено 19.06.2017 року