Справа № 759/17560/16-а
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-а/759/91/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Войтенко Ю.В.

за участі секретаря - Самчик І.М.

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Яценко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Правобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом та просить визнати дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити перерахунок призначеної пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №899-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 року №292 протиправними; зобов'язати Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 травня 2016 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №899-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 року №292, а саме: посадового окладу - 3 101,00 грн., надбавки до посадового окладу за ранг державного службовця - 500,00 грн., надбавки за вислугу років на державній службі - 1 550, 50 грн. і врахованих раніше інших складових заробітної плати (надбавок, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди, індексації заробітної плати та ін. витрат) за останні 24 календарних місяці, у розмірі 80 відсотків від цієї суми заробітної плати та просить стягнути з відповідача судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, 1957 р. н., має стаж державної служби понад 17 років. З 22.07.2013 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Пенсія державного службовця їй була перерахована управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва з 1 серпня 2014 року на підставі судового рішення у справі № 760/1960/15-а від 13.05.2015 року у липні 2015 року в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати (з урахуванням надбавок, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, грошової винагороди, індексації заробітної плати та інших виплат), на яку були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за останні 24 календарні місяці роботи. Для розрахунку пенсії бралася заробітна плата начальника відділу персоналу, яку позивач займала перед оформленням пенсії, а саме: посадовий оклад в розмірі 1 218,00 грн., надбавка за ранг (10 ранг державного службовця) в розмірі 80,00 грн., надбавка за вислугу років (стаж державної служби понад 17 років, 25%) в розмірі 324,50 грн.

08 грудня 2016 року позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії з дати вступу в силу Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 № 292, тобто з 1 травня 2016 року.

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 14.12.2016 № 1461/02/Б-1213 відмовилось здійснити такий перерахунок пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIIІ перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено. Позивач з такою позицією Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не погоджується у зв'язку з цим звернулась до суд.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, подала письмові заперечення проти адміністративного позову та зазначає, що доводи позивача є безпідставними.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін по справі, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. ст. 19, 46, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивач перебуває на обліку з 22.07.2013 в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Пенсія державного службовця їй була перерахована управлінням Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва з 1 серпня 2014 року на підставі судового рішення у справі № 760/1960/15-а від 13.05.2015 року у липні 2015 року в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати (з урахуванням надбавок, премій, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, грошової винагороди, індексації заробітної плати та інших виплат), на яку були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за останні 24 календарні місяці роботи. Для розрахунку пенсії бралася заробітна плата начальника відділу персоналу, яку позивач займала перед оформленням пенсії, а саме: посадовий оклад в розмірі 1 218,00 грн., надбавка за ранг (10 ранг державного службовця) в розмірі 80,00 грн., надбавка за вислугу років (стаж державної служби понад 17 років, 25%) в розмірі 324,50 грн.

08 грудня 2016 року позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії з дати вступу в силу Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 № 292, тобто з 1 травня 2016 року (а.с. 6).

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 14.12.2016 № 1461/02/Б-1213 відмовилось здійснити такий перерахунок пенсії, мотивуючи своє рішення тим, що Законом України «Продержавну службу» від 10.12.2015 № 889-VIIІ перерахунок пенсії державним службовцям не передбачено (а.с. 8).

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, на позивача розповсюджується дія норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо порядку подання та оформлення документів для перерахунку призначеної їй пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок).

За приписами п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про перерахунок її пенсії.

Згідно п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду обов'язок прийняти рішення виникає за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

Разом з тим, судовим розглядом з матеріалів справи встановлено, що заява позивача не відповідає формі для заяв про перерахунок пенсії, встановленій вищезазначеним Порядком, а укладена в довільній формі.

Отже, у відповідача обов'язок прийняти рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі, позивачем подана не була.

При цьому, позивачем не доведено, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка. Матеріали пенсійної справи також не містять такої заяви.

Разом з тим, рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу відповідачем не приймалось.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та відповідачем рішення не приймалося, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень про відмову здійснити перерахунок пенсії та зобов'язання здійснити її перерахунок.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у своїй усталеній практиці пов'язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що поновлюючи порушене право, суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту в частині позовних вимог про визнання дій управління Пенсійного фонду за своїм змістом не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права, оскільки суперечить вищевказаному підходу.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог у даному випадку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167, 171, 186 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Правобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.В. Войтенко