Справа № 336/626/17 (2-а/336/101/2017)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 рокусправа № 336/626/17 (2-а/336/101/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017р. у справі №336/626/17-а (2-а/336/101/2017)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

31.01.2017р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового звязку звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (далі УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 02.02.2017р. /а.с. 26,2-6/.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2016р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №336/626/17-а (2-а/336/101/2017) та справу призначено до судового розгляду / а.с. 27/.

Позивач посилаючись позові на те, що вона перебуває на пенсійному обліку у відповідача та їй з 17.03.2005р. призначена пенсія за вислугу років відповідно до ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 05.01.2017р. у звязку з досягненням пенсійного віку та досягненням права на пенсію на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.), але відповідач листом за вих.. №16/А-1 від 17.01.2017р. відмовив їй у призначенні пенсії за віком та повідомив її про те, що вона отримує пенсію за вислугу років. а при переході на пенсію за віком розмір пенсії буде розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати у галузях економіки за 2007р. Позивач вважає таку відмову позивача необґрунтованою та безпідставною, оскільки вона суперечить вимогам чинного законодавства, вона вперше звертається до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому її заява не є переходом з одного виду пенсії на іншій, оскільки та пенсія, яку вона отримує призначена їй відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому просила суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в їй пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014,2015,2016рр.; - зобовязати відповідача призначити їй пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.) та провести відповідні виплати з 05.01.2017р. з урахуванням здійснених за цей період виплат; також просила стягнути з відповідача на свою користь в рахунок компенсації понесених судових витрат витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017р. у справі №336/626/17-а (2-а/336/101/2017) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовлено/ а.с. 36-37/.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції від 10.04.2017р. у даній справі, подала апеляційну скаргу / а.с. 39-43/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просила скасувати постанову суду першої інстанції від 10.04.2017р. у даній справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу / а.с. 63-64/ заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення постанову суду першої інстанції від 10.04.2017р. залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 10.04.2017р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем вимоги у повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат у справі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, відповідач про день, годину та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином / а.с. 67-68/, у письмових запереченнях на апеляційну скаргу / а.с. 63-64/ просив суд розглянути справу у відсутність свого представника. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у відсутність представника відповідача.

У судовому засіданні 14.06.2017р. під час розгляду даної справи Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у справі здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача УПФУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя, правонаступником - Шевченківським обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя /а.с. 51/.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач у справі перебуває на пенсійному обліку у відповідача з 17.03.2005р. та одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» / а.с. 9-11/, зазначені обставини не заперечувались особами, які беруть участь під час розгляду справи.

05.01.2017р. позивач, у звязку з досягненням пенсійного віку та досягненням права на пенсію на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.) / а.с. 7/, але відповідач листом за вих. №16/А-1 від 17.01.2017р. відмовив їй у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і саме ця відмова відповідача є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються такі види пенсій:

- за віком;

- по інвалідності;

- в разі втрати годувальника;

- за вислугу років.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), пунктом 16 Розділу XV Прикінцевих положень якого визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

-1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Чинним законодавством передбачено такий вид пенсії, як пенсія за віком, яка призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено лише певні пільги щодо призначення вказаного виду пенсії (зниження віку, з якого призначається пенсія) залежно від наявності спеціального стажу роботи.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 17.03.2005 р. призначено пенсію, як працівнику охорони здоров'я, за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і позивач не зверталась до відповідача за місцем пенсійного обліку з заявами про перерахунок призначеної пенсії , зазначені обставини підтверджуються листом відповідача за вих. №16/А-1 від 17.01.2017р. / а.с. 8/, і з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась до відповідача у звязку з досягненням пенсійного віку 57 років 6 місяців 05.01.2017р. / а.с. 7/.

Отже вищенаведені фактичні обставини, які встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, дають можливість зробити висновок про те, що позивачу 17.03.2005 р. призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і цей закон передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше, та після призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач протягом двох років продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, що свідчить про те, що подана позивачем 05.01.2017р. заява не може вважатись заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, які призначені в межах одного Закону, а є заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і у даному випадку при визначені розміру пенсії повинні застосовуватись вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.)

При цьому необхідно зазначити, що вищезазначена правова позиція щодо розвязання даного спору узгоджується з правовою позицією яка висловлена у постанові Верховного суду України від 29.11.2016р. у справі №133/476/15-а, яка у свою чергу відповідно до ст.. 244-2 КАС України є обовязковою.

Отже з огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що дії відповідача у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості субєкта владних повноважень, щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014,2015,2016рр. на підставі її заяви від 05.01.2017р. є необґрунтованими та протиправними що свідчить про те, що відповідач під час прийняття відмови у призначенні пенсії позивачу діяв не у межах повноважень та не у спосіб, який визначено чинним законодавством.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 202 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду, а тому постанову суду першої інстанції від 10.04.2017р. у даній справі необхідно скасувати.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги, колегія суддів оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної справи, та приймаючи до уваги вищенаведені норми законодавства, яке регулює відносини, які виникли між сторонами у справі, вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому необхідно: - визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя) щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014,2015,2016рр.; - зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.) та провести відповідні виплати з 05.01.2017р. з урахуванням здійснених за цей період виплат.

Щодо розподілу понесених позивачем судових витрат під час розгляду даної справи, то колегія суддів враховуючи, що заявлені позивачем позовні вимоги задоволено у повному обсязі, понесені позивачем під час розгляду даної справи судові витрати становлять 2140 грн., та складаються з: - судового збору, який сплачено позивачем під час звернення до суду першої інстанції з даним позовом, - 640 грн. / а.с. 1/ та витрати на правову допомогу 1500 грн. / а.с.15-18/, та приймаючи до уваги положення ст.ст. 87,90,94 КАС України, а також те, що розмір понесених позивачем судових витрат підтверджується належними письмовими доказами, та розрахунками платної правової допомоги, а розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу не перевищує граничний розмір таких витрат у разі їх компенсації субєктом владних повноважень, який встановлено положеннями ст.. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача на користь позивача 2140 грн. в рахунок компенсації понесених ним судових витрат у даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017р. у справі №336/626/17-а (2-а/336/101/2017) ОСОБА_1 відстрочена сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017р. у справі №336/626/17-а (2-а/336/101/2017) до закінчення апеляційного розгляду /а.с. 56/, колегія суддів, враховуючи що апеляційний розгляд даної справи закінчено та судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з позивача судового збору за подання апеляційної скарги, а відповідача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України про судовий збір, вважає за необхідне судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017р. у справі №336/626/17-а (2-а/336/101/2017) - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя) щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014,2015,2016рр.

Зобовязати Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя () призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії (2014-2016рр.) та провести відповідні виплати з 05.01.2017р. з урахуванням здійснених за цей період виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя () на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ін..НОМЕР_1) в рахунок компенсації понесених судових витрат 2140 (дві тисячі сто) грн..

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено 16.06.2017р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко