Справа № 242/4708/16-а
Суддя: Владимирська І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/4708/16-а
Провадження № 2-а/242/15/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Козаковій Н.Г., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля», про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.10.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії, в якому зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою від 26.09.2016 року № 2054 про призначення пенсії у відповідності з вимогами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпеченні». Заява була розглянута відповідачем і було прийнято рішення від 30.09.2016 року про відмову в призначенні пенсії через відсутність у нього необхідного пільгового стажу роботи 25 років. Це обмовлено тим, що відповідач не зарахував до його пільгового страхового стажу періоди роботи: з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» через несплату шахтою страхових внесків до Пенсійного фонду України. Також, через відсутність пільгових довідок та довідок про підземні спуски в шахту відповідач не зарахував до пільгового страхового стажу періоди роботи з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон»; з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд». Крім того, відповідач не зарахував до пільгового стажу за основною професією (ГРОВ) період роботи на шахті «Україна» з 15.01.1997 року по 21.04.1997 року. Вважає дії відповідача незаконними, просить суд визнати протиправним рішення відповідача від 30.09.2016 року № 1358 про відмову в призначені пенсії та скасувати його, зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви від 26.09.2016 року № 2054, зобов'язати відповідача зарахувати на підставі належним чином оформлених записів трудової книжки НОМЕР_1 до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу за професією ГРОВ період роботи на шахті «Україна» з 15.01.1997 року по 21.04.1997 року, зобов'язати відповідача зарахувати на підставі належним чином оформлених записів трудової книжки НОМЕР_1 зарахувати до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу в умовах зайнятості під землею (в шахті) повний робочий день періоди роботи: з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»; з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон»; з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд», а також зобов'язати відповідача направити до суду звіт про виконання судового рішення в порядку ст. 267 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Козлова О.Л. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та надала суду письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнала та зазначила, що ОСОБА_1 26.09.2016 року звернувся до УПФУ в м. Селидове Донецької області із заявою № 1358 про призначення пенсії у відповідності з вимогами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпеченні», п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 21 років 04 місяців 17 днів, стаж пільгової роботи за Списком № 1 складає 24 роки 06 місяців 03 днів, в тому числі стаж підземної роботи: за ст. ст. 14-20 - шахтарі складає 17 роки 08 місяців 17 днів, за ст. ст. 14-25 - шахтарі складає 02 років 06 місяців 16 днів. До пільгового стажу не було зараховано періоди роботи позивача з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон»; з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» через відсутність пільгових довідок та довідок про підземні спуски в шахту. Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року на підприємстві ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних страхових внесків до Пенсійного фонду України. З огляду на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж роботи - 25 років, рішенням № 1358 від 30.09.2016 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за зниженням пенсійного віку за нормами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпеченні», п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просила відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник третьої особи - Державного підприємства «Селидіввугілля» - в судове засідання не заявився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У разі невідповідальності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

26.09.2016 року ОСОБА_1 надав до УПФУ в м. Селидове документи для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. XV Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням УПФУ в м. Селидове від 30.09.2016 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 25 років, це зокрема обумовлено тим, що до пільгового стажу не було зараховано періоди роботи позивача з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон»; з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» через відсутність пільгових довідок та довідок про підземні спуски в шахту. Крім того, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року на підприємстві ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Крім того, як вбачається з наданого представником відповідача розрахунку стажу ОСОБА_1 (а.с. 29) період навчання позивача з 15.01.1997 року по 21.04.1997 року за спеціальністю підземного гірник очисного вибою було включено до пільгового стажу, але в порядку ст.ст. 14-25, натомість позивач наполягає на зарахуванні даного періоду в порядку ст. ст. 14-20, як до стажу роботи за основною професією гірника очисного вибою.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року працював на підприємстві ПП «Плутон» на посаді гірника очисного вибою з повним робочим днем під землею (а.с. 12); з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року працював на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» на посаді гірника підземного з повним робочим днем в шахті (а.с. 13).

Таким чином суд приходить до висновку, що вищевказані періоди роботи позивача, як пільговий стаж його роботи,підтверджуються належними записами в трудовій книжці, в зв'язку з чим, вони підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача у повному обсязі.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Так зокрема статтею 113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

За таких обставин суд вважає посилання УПФУ у м. Селидове Донецької області на те, що підприємством ВП «Шахта «України» ДП «Селидіввугілля» із заробітної плати позивача не сплачувалися страхові внески і відсутня інформація щодо заробітної плати за період роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року, є безпідставними, оскільки згідно довідки № 319 (а.с. 41) року із заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно утримуються суми страхових внесків зокрема і за періоди його роботи на вищевказаному підприємстві з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року, та всі нараховані та утримані суми перераховано до УПФУ.

Суд також наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, дана правова позиція також викладена в інформаційному листі ВАСУ № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року, тому позовні вимоги в частині зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Натомість вирішуючи позовні вимоги позивача, щодо зарахування вищевказаних періодів до пільгового стажу його роботи, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки з наданого представником відповідача розрахунку стажу ОСОБА_1 (а.с. 29) та з рішення № 1358 від 30.09.2016 року вбачається, що дані періоди вже враховано до пільгового стажу.

Згідно зі ст. 56 Закону України « Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно із підпунктом «з» пункту 109 «Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (чина на момент навчання позивача), крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також, зокрема, навчання в системі професійно-технічної освіти. При цьому таке навчання прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

На підставі вищезазначеної норми та оскільки як зазначено в трудовій книжці позивача та у витягах з наказів (а.с. 42-45), він працював за професією гірника очисного забою з повним робочим днем під землею одразу після закінчення відповідного навчання за даною професією з 15.01.1997 року по 21.04.1997 року, суд вважає неправомірним не включення вищезазначеного періоду роботи позивача до пільгового стажу, як до стажу роботи за основною професією гірника очисного вибою (ст. ст. 14-20).

У відповідності до статті 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вищий адміністративний суд у листі від 09.01.2013 №28/12/13-13 звернув увагу, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт - це право, яке реалізується під час прийняття постанови у справі.

Суд звертає увагу, що позивачем не наведено належних доводів щодо необхідності надання вищевказаного звіту, що є підставою для відмови в задоволені позову в цій частині.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», робітники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних та відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, за списком робіт, професій, затвердженому Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій не менше 20 років.

Згідно з статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Слід зауважити, що при врахуванні вищевказаних періодів роботи позивача в нього достатньо пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд з метою повного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Виходячи з дискреційних повноважень Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, суд вважає необхідним зобов'язати відповідача призначити пенсію позивачу із зарахуванням до пільгового стажу періоди його роботи з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон»; з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд», до страхового стажу період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року на підприємстві ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», періоди його навчання з 15.01.1997 року по 21.04.1997 року, як до стажу роботи за основною професією гірника очисного вибою.

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до абзаців 10, 11 частини 2статті 162 КАС України та дискреційними функціями відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, тертя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля», про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити призначення пенсії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 30.09.2016 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його навчання з 15.01.1997 року по 21.04.1997 року, як до стажу роботи за основною професією гірника очисного вибою.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 18.05.1998 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон»; з 20.06.2001 року по 09.08.2001 року на підприємстві ТОВ «Доншахтобуд» відповідно до записів в трудовій книжці.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.11.2015 року по 25.09.2016 року на підприємстві ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля».

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до заяви № 2054 від 26.09.2016 року.

Стягнути з Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадження або без виклику особу яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.М. Владимирська