Справа № 821/334/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
на постанову колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 08 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У касаційній скарзі ОСОБА_1, вважаючи, що суди при вирішенні спору вийшли за межі позовних вимог та не в повній мірі захистили його трудові права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині поновлення на роботі в Новокаховській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов'язати Державну фіскальну службу України видати наказ про призначення позивача на посаду першого заступника начальника Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області шляхом переведення з Головного управління Міндоходів у Херсонській області.
У касаційних скаргах Державна фіскальна служба України та Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У касаційній скарзі Новокаховська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області просить скасувати оскаржувані судові рішення з підстав порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове про відмову в позові.
08 червня 2017 року колегією суддів Вищого адміністративного суду України у даній справі ухвалено постанову, якою касаційні скарги ОСОБА_1, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області та Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задоволено частково. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року було скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 в Новокаховській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області та змінено в цій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області. В решті судові рішення залишено без змін.
Так, задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що звільнення позивача є незаконним, проведеним з порушенням встановленої законом процедури, у зв'язку з чим він підлягає поновленню на раніше займаній посаді в Новокаховській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області.
Ухвалюючи постанову про зміну оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 неможливо поновити на попередній роботі у зв'язку з припиненням Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області як юридичної особи, позивач підлягає поновленню в новоутвореній Новокаховській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на посаді першого заступника начальника Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.
Так, частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Вважаю, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Такий висновок відповідає і практиці Верховного Суду України, зазначеній у постанові від 17 жовтня 2011 року у справі №21-237а11.
Проте, приймаючи рішення від 08 червня 2017 року у зазначеній справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України порушила норми матеріального права, оскільки не врахувала неможливість поновлення ОСОБА_1 на роботі в новоутвореній Новокаховській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на посаді першого заступника начальника цієї інспекції, так як відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, тобто, працівник поновлюється на тій же посаді, з якої відбувалось таке звільнення, а не на іншій роботі.
Тобто, враховуючи вимоги частини другої статті 40 та частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, суд повинен зобов'язати відповідачів запропонувати чи призначити ОСОБА_1 на рівнозначну посаду тій, що він займав до звільнення з роботи, в новоутвореній установі шляхом переводу.
А застосовувати суду вимогу поновити позивача на посаді, на якій він не працював і з якої звільнений не був, неможливо.
Крім того, вважаю, що при ухваленні постанови від 08 червня 2017 року колегія суддів Вищого адміністративного суду України також порушила норми процесуального права, передбачені статтею 223 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначені прямі повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Так, за правилами статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.
При цьому відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України при зміні судового рішення суду першої інстанції, судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.
За таких обставин, вважаю, що суд касаційної інстанції згідно зі статтею 223 Кодексу адміністративного судочинства України повинен був скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції.
Суддя
Вищого адміністративного М.М. Заїка
суду України