Справа № 815/2375/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року м. Київ К/800/9227/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства

про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства, в якому просив:

- визнати незаконними дії щодо безпідставного звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України;

- зобов`язати протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки про звільнення з посади головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства з 02 квітня 2015 року, як помилково внесений;

- зобов`язати поновити його на попередній роботі на посаді головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, яку він виконував до незаконного звільнення, із збереженням умов праці;

- стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 12300,72 грн.;

- стягнути моральну шкоду в сумі 11000 грн.;

- стягнути з відповідача витрати понесені за надання послуг правової допомоги та у розмірі 3500 гривень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року,залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в Одеському обласному управлінні лісового та мисливського господарства на посаді головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства, з 07 лютого 2013 року призначений в порядку переведення на посаду головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства.

Наказом Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства від 02 квітня 2015 року № 6-К позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу лісового та мисливського господарства відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з прогулом без поважних причин. ОСОБА_1 проведено повний розрахунок та виплата заробітної плати, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки відповідно до вимог чинного законодавства України.

Підставою для звільнення слугували: акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин від 23 лютого 2015 року, 24 лютого 2015 року, 25 лютого 2015 року, 26 лютого 2015 року, 27 лютого 2015 року; пояснення ОСОБА_1 від 02 березня 2015 року; доповідні записки начальника відділу лісового та мисливського господарства від 27 лютого 2015 року, головного спеціаліста з кадрової роботи ОСОБА_2 від 27 лютого 2015 року; наказ 08-ОД від 03 березня 2015 року «Про призначення комісії»; акт про результати службового розслідування від 19 березня 2015 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 23 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року позивач був відсутній на роботі (як на своєму робочому місці так і в Одеському обласному управлінні лісового та мисливського господарства в цілому) з 8:30 год. до 17:30 год., що не заперечуються сторонами.

В телефонному режимі, який відбувся 25 лютого 2015 року, було встановлено, що ОСОБА_1 хворіє та напише заяву про відпустку з 23 лютого 2015 року без збереження заробітної плати.

02 березня 2015 року ОСОБА_1 на ім'я начальника Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства надані письмові пояснення, в яких він зазначив, що з 23.02.2015 року по 27.02.2015 року він хворів і проходив амбулаторне лікування, а також надано довідку служби швидкої медичної допомоги від 22.02.2015 року та виписку із медичної карти амбулаторного хворого за формою № 027/о КП ЦПМСД № 4 амбулаторія № 6.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт про результати службового розслідування від 19.03.2015 року, в якому зроблено висновок про те, що в наявності є докази, які з вірогідністю підтверджують відсутність ОСОБА_1 на роботі більше 3 годин протягом робочого дня. В документах, які надані ОСОБА_1, не зазначається протипоказання працівника за станом здоров'я бути відсутнім на робочому місці, а тому присутня особиста вина ОСОБА_1 у відсутності на роботі в цілому в період з 23.02.2015 року по 27.02.2015 року.

При цьому, судами досліджено, що 23.02.2015 року позивач звертався за медичною допомогою в Комунальну Установу «Центр первинної медико - санітарної допомоги» № 4 до сімейного лікаря на амбулаторний прийом (час прийому з 11.00 до 14.00), йому призначений курс амбулаторного лікування, від видачі лікарняного листа відмовився. 27.02.2015 року повторно був оглянутий сімейним лікарем та була видана форма № 027 (виписка з амбулаторної карти) для надання за місцем роботи. Зазначені обставини підтверджуються амбулаторною картою ОСОБА_1, листом КУ «ЦПМСД» № 4 від 26.08.2015 року.

Так, з огляду на приписи Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого», затвердженої наказом МОЗ України 14.02.2012 року № 110, та Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України № 455 від 13.11.2001 року, Форма N 027/о заповнюється лікарями закладів охорони здоров'я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров'я, на стаціонарне лікування та лікарями стаціонарів при виписці або у випадку смерті хворого. Тоді як, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Отже, видача в якості документа, який засвідчує тимчасову непрацездатність громадян, виписки із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого за формою № 027/о, чинним законодавством не передбачена.

Повідомлення швидкої карети приватної лікарні «INTO-SANA» від 22.02.2015 року, також не свідчить про поважність причин неявки позивача з 23.02.2015 року по 27.02.2015 року на роботі, а тільки підтверджує стан здоров'я позивача безпосередньо 22.02.2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства в частині прийняття оспорюваного наказу від 02 квітня 2015 року № 6-К про звільнення ОСОБА_1, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин його відсутності на робочому місці в період з 23 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

Я.Л. Іваненко