Справа № 456/547/17
Суддя: Гулкевич О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/547/17
Провадження № 2-а/456/93/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

17 травня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Гулкевича О. В.

за участю: секретаря Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Стрий справу за адміністравтиним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ОДДЗ батальйону №4 УПП в м. Львові ДПП лейтенанта поліції Юзвишина А.В. про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, просив скасувати постанову серії АР №548098 від 07.02.2017р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову покликався на те, що 07.02.2017р. близько 14 год. 15 хв. керуючи автомобілем Ніссан Кашкай, номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі Київ-Чоп, на 646 км був зупинений відповідачем, який не пояснивши причини зупинки, не роз'яснивши його права, не ознайомивши зі містом ст.63 Конституції України безпідставно звинуватив його у порушенні правил дорожнього руху, не надавши доказів цього, та попросив передати документи. Позивач пояснив, що рухався в населеному пункті із допустимою швидкістю, обгону на даній ділянці дороги не здійснював. Натомість, відповідач з документами позивача направився до службового автомобіля, де склав постанову про адміністративне правопорушення, копію такої позивачу не вручив, а скерував її останньому поштою.

Також позивач зазначив, що при такому розгляді справи поліцейський позбавив його можливості скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, не враховував особу правопорушника, матеріальний стан останнього та інші обставини, які підлягають врахуванню при призначенні адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач не прибув. Від його представника ОСОБА_3 надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не прбув, тому суд на підставі ч.4 ст.128 КАСУ розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Положення ст. 22 КУпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Отже, суд вважає, що позивачем доведено обставини, на які він покликається в позовній заяві.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та, згідно ухвали про відкриття провадження в справі від 24.02.2017р. зобов'язаний надати суду заперечення на позов з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, в судове засідання не прибув та всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАСУ не довів правомірність свого рішення належними та допустимими доказами.

В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто висвітлювали об'єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Крім цього, відповідачем не надано доказів в спростування тверджень позивача, що на виконання вимог положень ст. 280 КУпАП та п. 9 Інструкції до часу прийняття оскаржуваної постанови позивачу були роз'яснені його права та обов'язки і з'ясовані інші обставини, що могли мати значення для вирішення справи.

Суд вважає, що належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз'яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, вплинула б на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Технічний запис обставин скоєння позивачем правопорушення та обставин розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення (інформація запис нагрудної відеокамери (відео реєстратора) відповідача) відповідачем суду не надано.

За нормами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що встановлені обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача. Саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст.268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відтак, постанову серії АР № 548098 від 07.02.2017р. про накладення на позивача адміністративного стягнення у сумі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, слід скасувати, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254, 268, 280 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити. Скасувати постанову інспектора взводу ОДДЗ батальйону №4 УПП в м.Львові ДПП лейтенанта поліції Юзвишина А.В. серія АР № 548098 від 07.02.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у сумі 425,00 грн. та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга на постанову суду можу бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову ухвалено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії постанови..

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич