Справа № 554/8589/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 червня 2017 року м. Київ К/800/19420/17
Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення допомоги,

в с т а н о в и л а :
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2017 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано пункт 17 протоколу № 55 від 08 липня 2016 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (30 грудня 2014 року), як інваліду II групи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та вчинити дії щодо виплати нарахованих сум.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року скасовано постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та в цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у відповідності до статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що висновком МСЕК від 30 грудня 2014 року під час повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, а відтак, первинна довідка МСЕК від 23 грудня 2011 року про встановлення ІІ групи інвалідності втратила чинність, тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком Кабінету Міністрів України № 975, оскільки право на отримання грошової допомоги виникає в момент встановлення інвалідності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 15 травня 1997 року по 27 листопада 1997 року проходив військову службу в складі багатонаціональних сил СФОР по підтриманню миру у колишній Югославії (м. Мостар).

Згідно витягу із протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 11 квітня 2011 року № 649 ОСОБА_1 отримав травму та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі миротворчих сил ООН.

23 грудня 2011 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК серії МСЕ 7-66 ТЕ № 0196656 (травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі миротворчих сил ООН).

За результатами повторного огляду, відповідно довідки МСЕК від 30 грудня 2014 року серії АВ № 0481492 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності по причині захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі миротворчих сил ООН до 01 січня 2018 року.

На виконання рішення суду Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року по справі № 816/330/16 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міністерства оборони України направлено пакет документів згідно переліку.

За результатами розгляду відповідно до пункту 17 протоколу № 55 від 08 липня 2016 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Листом від 05 серпня 2016 року вих. №10/564/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги з моменту встановлення інвалідності (30 грудня 2014 року), а отже до спірних правовідносин застосовуються положення Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності, передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок № 499) (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

14 січня 2014 року набрав чинності Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі по тексту Порядок № 975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 встановлено, що особи, які до набрання чинності Порядку, затвердженого цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, що зазначена у довідці МСЕК.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, 23 грудня 2011 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01 січня 2015 року, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК Серії МСЕ 7-66 ТЕ № 0196656.

Враховуючи те, що вперше позивачу встановлено ІІ групу інвалідності 23 грудня 2011 року, і при повторному огляді група інвалідності у позивача не змінилась, то до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, оскільки право на отримання зазначеної допомоги позивач набув саме 23 грудня 2011 року.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 499 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Абзацом п`ятим підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499 (в редакції, яка діяла на час встановлення інвалідності) передбачено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція застосування норм матеріального права висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 квітня 2015 року (справа № 21-135а15).

До того ж суд апеляційної інстанції доречно врахував, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року по справі № 816/330/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року, зобов`язано Полтавський обласний військовий комісаріат подати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України, відповідно до пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року.

Саме на виконання зазначеного вище судового рішення Полтавським обласним військовим комісаріатом до Міністерства оборони України було направлено пакет документів, за результатами розгляду якого відповідачем було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, яке є, зокрема, предметом оскарження у даній справі.

За таких обставин, вірними є висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28 травня 2008 року.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення допомоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко