Справа № 569/3304/17
Суддя: Рудика Л.Д.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3304/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді: Рудики Л.Д.

при секретарі: Хлуд І.П.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Кібук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру її пенсії з 64 % грошового забезпечення на 59 % грошового забезпечення; зобов'язати відповідача встановити їй основний розмір пенсії 64% грошового забезпечення з 01 вересня 2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою їй недоплачених сум.

Позов обґрунтовує тим, що з 01 вересня 1995 року по 06 листопада 2015 року вона проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року в органах Національної поліції України. 29 квітня 2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №73 о/с звільнена зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну Поліцію» (через хворобу) у запас Збройних Сил. Вислуга років на день звільнення у неї становила 23 роки 00 місяців 12 днів. Підставою для звільнення стало свідоцтво про хворобу № 69 від 29 квітня 2016 року, в якому викладена постанова військово-лікарської комісії з висновком вважати її не придатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. З 30 квітня 2016 року відповідачем було призначено основний розмір пенсії 64 % грошового забезпечення, однак з 01 вересня 2016 року їй було зменшено розмір пенсії до 59 % грошового забезпечення, оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції. Посилаючись на те, що свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії від № 69 від 29 квітня 2016 року є підставою для звільнення позивача, а не підставою для нарахування пенсії, яким насправді є наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №73 о/с про її звільнення зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу), вказувала на незаконність дій відповідача про зменшення розміру основної пенсії до 59 % грошового забезпечення, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених по позовній заяві просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, з підстав викладених по позовній заяві просив їх задовольнити.

Представник відповідача Кібук Т.О. в судовому засідання позовні вимоги не визнала повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Кібук Т.О., дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1995 року по 06 листопада 2015 року позивач проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року в органах Національної поліції України. 29.04.2016 р. наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №73 о/с вона була звільнена зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (а.с.13).

З вказаного наказу вбачається, що вислуга років позивача на 29.04.2016 р. складає: 23 роки 00 місяців 12 днів.

З 30 квітня 2016 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення.

З 01 вересня 2016 року розмір її пенсії зменшено до 59 % грошового забезпечення.

27 лютого 2017 року позивач звернулась із заявою до відповідача про відновлення їй попереднього розміру пенсії, яка була призначена 30 квітня 2016 року.

Законом України від 09.04.1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001 року, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

За результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією УМВС в Рівненській області було видано свідоцтво про хворобу № 69 від 29.04.2016 року, зі змісту якого вбачається, що позивача визнано не придатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час(а.с.15).

Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії також вбачається, що наявні у позивача захворювання, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши свідоцтво про хворобу позивача №69 на відповідність його вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001 року, суд дійшов висновку про те, що воно є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює її не придатність до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), а тому остання має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

При таких встановлених судом обставинах суд вважає, що дії відповідача про зменшення позивачу основного розміру пенсії з 64 % грошового забезпечення на 59 %, є протиправними. У зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.11,17,18,71,72 98, 158- 163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 64 % грошового забезпечення на 59% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненської області встановити ОСОБА_1 основний розмір пенсії 64 % грошового забезпечення з 01 вересня 2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою недоплачених сум, починаючи з 01 вересня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту проголошення постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: