Справа № 442/6282/15-а
Суддя: Нагірна О. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/6282/15-а
Провадження № 2-а/442/5/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря - Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову у справі про порушення митних правил №1722/20909/15 від 28.08.2015 року, складену відносно нього заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченком М.І., звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої оскаржуваною постановою та адміністративну справу про притягнення його до вказаної відповідальності - закрити, оскільки вважає така постанова та протокол винесені з порушенням вимог чинного законодавства, не відповідають дійсним обставинам справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, позивач подав заяву про проведення судового засідання без їх участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно приписів ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної служби, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Судом встановлено, що 28.05.2015 року заступник начальника Львівської митниці ДФС виніс постанову в справі про порушення митних правил №1722/20909/15 на підставі якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.470 ч.3 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500% неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 8500 грн. Постанову винесено на підставі матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 09.08.2015 року за ознаками вчиненного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.470 ч.3 МК України.

З оскаржуваної постанови та протоколу вбачається, що 09.08.2015 близько 07 год. 13 хв. в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав авмобіль марки «Volkswagen Sharan», p. н.НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, під керуванням гр. України ОСОБА_1, який слідував з РП в Україну (а/с 9).

У ході проведення митних формальностей згідно інформації бази ЄАІС ДМСУ «Журнал транспортних засобів» було з'ясовано, що 19.11.2014 р. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС по смузі руху «червоний коридор» гр. ОСОБА_1 ввіз на митну територію України причіп р.н. НОМЕР_4, номер рами НОМЕР_3, в митному режимі «транзит».

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ станом на 09.08.2015 року вищевказаний причіп з митної території України не вивозився.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України гр. ОСОБА_1 до митного контролю не надав.

Громадянин ОСОБА_1 не перебуває ні на постійному, ні на тимчасовому обліку в консульській установі за межами території України про що свідчить відсутність відповідних відміток в його паспорті, є резидентом, тому транспортний засіб було ввезено ним на митну територію України в режимі «транзит» та мав бути вивезений ним за межі митної території впродовж визначеного ст. 95 Митного кодексу України терміну.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення перемішуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу 1 п. 4 наказу ДМСУ від: 17.11.05 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», даний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку. Статтею 95 митного Кодексу України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл. 55 р. XII МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування, тощо).

Згідно з п.2 ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Статтею 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо (відповідно до цього Кодексу, ПК України, інших законів України) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Згідно ст.293 МК України передбачено, що особами, на яких покладається обов'язок зі сплати платежів у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних платежів - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Відповідно до ч.2 ст.193 МК України у разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Статтею 470 ч. 3 МК України встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо обґрунтувань позивача про пропущення строку накладення адміністративного стягнення через недотримання шестимісячного строку передбаченого законом з дня вчинення правопорушення, суд встановив, що фактичне ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час - не заперечується позивачем, отже, порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 470 МК України не може розглядатись як триваюче і вважається вчиненим на 11 день є необгрунтованими.

Згідно вимог ч.1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481. 485 цього Кодексу - не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 04.12.2014 року, то оскаржувана постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення.

Отже, так як позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів, та не представлено доказів на їх підтвердження, які б стверджували протиправність оскаржуваної постанови та неправомірність дій посадової особи, яка винесла таку постанову.

Доводи позивача про те, що він жодним чином не порушував вимог митного законодавства України, жодними доказами не підтверджені.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх обґрунтувань позивача щодо незаконного притягнення до відповідальності передбаченої МК України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 72, 86, 158-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні - в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Нагірна О.Б.