Справа № 817/537/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2017 р.Р і в н еСправа №817/537/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальність "Мінерал -Груп"
до Головного управління ДФС України у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальність "Мінерал -Груп" (далі ТОВ "Мінерал -Груп") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС України у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 07.04.2017 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що підставою для збільшення позивачу податкових зобовязань з податку на прибуток та з податку на додану вартість стали висновки відповідача про формальність здійснення господарських операцій за правочинами, вчиненими позивачем з ТОВ «Реалбуд-М», та відповідно відсутність права позивача формувати валові витрати та податковий кредит за наслідками вказаних господарських операцій. Такі висновки суперечать чинному податковому законодавству, не підтверджені реальними доказами. Господарська операція ТОВ «Мінерал -Груп» з ТОВ «Реалбуд-М» не суперечить актам цивільного законодавства, мала реальний товарний характер та здійснена в межах господарської діяльності позивача, підтверджена належним чином оформленими первинними документами. Договір з вказаним контрагентом не визнавався недійсним, відповідачем не було доведено, що сторони, вчиняючи правочин, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, такою, як несплата податків. На момент здійснення господарської операції з ТОВ «Мінерал -Груп», ТОВ «Реалбуд-М» було зареєстроване як юридична особа та як платник податку на додану вартість. Неподання ТОВ «Реалбуд-М» до контролюючого органу декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, не може бути підставою визнання неправомірності господарської операції з ТОВ «Мінерал -Груп», а тому висновки акта перевірки ГУ ДФС у Рівненській області ґрунтуються на припущеннях. Позивач, як добросовісний платник податків, не може нести відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов'язків зі сплати податків іншими платниками податків. Зазначив, що придбані ТОВ «Мінерал -Груп» у ТОВ «Реалбуд-М» товари були надалі використані у господарській діяльності позивача. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту віднесено суми за господарською операцією з ТОВ «Реалбуд-М», яка має ознаки фіктивності, оскільки досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000088, за фактом придбання та створення субєктів підприємницької діяльності, зокрема і ТОВ «Реалбуд-М», з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, встановлено, що службові особи ТОВ «Реалбуд-М» не маючи в наявності трудових ресурсів, будь-яких основних фондів та виробничих потужностей декларувало поставку товарів без відповідного їх придбання, а також виконання різноманітного комплексу робіт і послуг. Крім того, у вказаного контрагента позивача відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби. Разом з тим, ТОВ «Реалбуд-М» не подано до контролюючого органу декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, а тому господарська операція позивача з ТОВ «Реалбуд-М» здійснена без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкта оподаткування та ухилення від сплати податків. Таким чином, позивач не мав права формувати валові витрати та податковий кредит за господарською операцією з ТОВ «Реалбуд-М», а відтак, висновки акта перевірки та оспорювані податкові повідомлення-рішення є правомірними. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Рівненській області у період з 15.03.2017 по 21.03.2017, на підставі наказу від 15.03.2017 №220 та направлення від 15.03.2017 №262/17-00-14-01, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Мінерал -Груп" () з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за результатами проведених взаєморозрахунків з ТОВ «Реалбуд-М» () за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за наслідками якої складено акт від 28.03.2017 №139/17-00-14-03/37685405 (а.а.с.11-27).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки податковим органом встановлено наступні порушення:

1) п.44.1 - п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (далі ПК України), п.5, 21 П(С)БО 15 «Дохід», п.5 П(С)БО 11 «Зобовязання», ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №3996-ХІV (далі Закон №3996-ХІV), п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі Положення №88), в результаті чого ТОВ "Мінерал -Груп" занижено податку на прибуток за 2016 рік в сумі 68400,00грн.;

2) пп.«а» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого ТОВ "Мінерал -Груп" занижено податку на додану вартість за квітень 2016 року в сумі 76000,00грн.

На підставі акта перевірки від 28.03.2017 №139/17-00-14-03/37685405 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 07.04.2017 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 84500,00грн. (68400,00грн. - за основним платежем, 17100,00грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями) та від 07.04.2017 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 95000,00грн. (76000,00грн. - за основним платежем, 19000,00грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.а.с.7-10).

Вважаючи такі рішення податкового органу протиправними, ТОВ "Мінерал -Груп" звернулося до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Відповідно до п.16.1.4. ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону №3996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 Закону №3996-ХІV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону №3996-ХІV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення №88.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст.1 Закону №3996-ХІV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно з пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пп.«а» п.198.1 ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Водночас пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту в умовах дії ПК України обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів/послуг, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, на підставі податкової накладної, складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних саме тим платником податку, який фактично здійснює операції з постачання товарів/послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Мінерал -Груп» зареєстроване як юридична особа 10.06.2011, перебуває на обліку, як платник податків в органі доходів і зборів з 14.06.2011 за №1814. У перевіряємому періоді був платником податку на додану вартість згідно зі свідоцтвом від 01.05.2012 №200041355.

У перевіреному періоді ТОВ «Мінерал -Груп» було здійснено господарські операції з ТОВ «Реалбуд-М» щодо придбання матриць, за наслідками яких позивачем було сформовано валові витрати та податковий кредит.

Так, у квітні 2016 року на виконання договору поставки від 20.04.2016 №20 ТОВ «Реалбуд-М» було поставлено ТОВ «Мінерал -Груп» 8 матриць згідно з видатковою накладною від 22.04.2016 №0085 на суму 456000,00грн. (у т.ч. ПДВ 76000,00грн.) (а.а.с.28-29).

За вказаною господарською операцією ТОВ «Реалбуд-М» для ТОВ «Мінерал -Груп» було виписано податкову накладну від 22.04.2016 №52 на суму 456000,00грн. (у т.ч. ПДВ 76000,00грн.) (а.с.30).

Транспортування матриць проводилося автотранспортом, який належить автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_4, до пункту розвантаження в с.Жадани Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується відповідною товарно-транспортною накладною від 22.04.2016 №РН-96, договором від 18.01.2016 №1, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №13, платіжним дорученням від 01.06.2016 №1782 на суму 1800,00грн. (а.а.с.31, 76-78).

Оплата за матриці була здійснена ТОВ «Мінерал -Груп» в повному обсязі, про що свідчать платіжним дорученням від 22.04.2016 №212 на суму 456000,00грн. (а.с.32).

Фактичне їх оприбуткування та використання у господарській діяльності позивача підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №207 за квітень грудень 2016 року (а.с.57).

Відображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліках операцій з придбання у ТОВ «Реалбуд-М» у 2016 році товару «матриця» на загальну суму 456000,00грн. (у т.ч. ПДВ 76000,00грн.) відповідачем не заперечується, у суду не виникає сумнівів щодо достовірності таких обставин, а відтак, в силу вимог ч.3 ст.72 КАС України, вони не потребують доказуванню.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, матриці, що були придбані ТОВ «Мінерал -Груп» у ТОВ «Реалбуд-М» в наступному були використаний позивачем для виробництва 10994,5 тон азотно-сіркового добрива, яке в подальшому було реалізоване.

Таким чином, доцільність здійснення операцій з придбання позивачем матриць у ТОВ «Реалбуд-М» та подальше їх використання у господарській діяльності підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «Мінерал -Груп» від 16.05.2017 №26 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №26 (а.а.с.79-80).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №996-ХIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, робіт, послуг повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували їх фактичне отримання.

Як встановлено у ході судового розгляду, складені позивачем та його контрагентом, ТОВ «Реалбуд-М», вищевказані документи повністю розкривають зміст господарської операції, її кількісні та вартісні показники, підтверджують рух активів ТОВ «Мінерал -Груп», є первинними у розумінні Закону №996-XIV, а відтак є належними доказами, що підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з купівлі мінерального порошку активованого.

Відповідно до ст.83 ПК України, Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Жодних зауважень до оформлення первинних документів у акті перевірки не зазначено, висновки щодо складання бухгалтерських документів без реального здійснення господарської операції - не підтверджено.

Згідно з п.201.8 ст.201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

На момент виписування обумовленої податкової накладної контрагент позивача, ТОВ «Реалбуд-М», був зареєстрований платником податку на додану вартість, що підтверджується відомостями з веб-сайту центрального органу державної податкової служби www.sta.gov.ua (що діє відповідно до Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за №1456/26233).

Долучені до матеріалів справи документи свідчать про те, що постачальником товарів ТОВ «Реалбуд-М», була виписана позивачу податкова накладна, відповідає вимогам, ст.201 ПК України, наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267.

Відтак, сформований позивачем на підставі виписаної ТОВ «Реалбуд-М» податкової накладної податковий кредит підтверджений належними та допустимими доказами.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755-IV), якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №755-IV, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

На момент вчинення господарської операції з позивачем ТОВ «Реалбуд-М» було зареєстроване як юридична особа та платником податку на додану вартість, відомості про нього містилися в Єдиному державному реєстрі, та як наслідок можуть бути використані позивачем в даному спорі як достовірні і такі, що не підлягають сумніву.

Ні установчі, ні статутні документи вказаних контрагентів позивача не визнані в установленому порядку недійсними і доказів про зворотне відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відтак, позивач не може нести відповідальності за діяння контрагентів та третіх осіб, у тому числі державного реєстратора та посадових осіб державної податкової служби, що видали контрагентам позивача свідоцтва про державну реєстрацію та свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Норми ПК України не ставлять формування валових витрат та податкового кредиту в залежність від подання чи неподання звітності контрагентами платника податку до податкового органу та декларування ними у такій звітності податкових зобовязань.

Отож, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування повинен нести безпосередньо той платник податків і зборів (обов'язкових платежів), що допустив правопорушення, а тому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що ТОВ «Реалбуд-М» не було подано до контролюючого органу декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, як на підставу неправомірності господарських операцій з ТОВ «Мінерал -Груп».

Дії ТОВ «Мінерал -Груп» як платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Суд критично оцінює висновки відповідача про формальність здійснення господарської операції за правочином, вчиненим позивачем з ТОВ «Реалбуд-М» як такого, що вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, і спрямований на отримання податкової вигоди.

Згідно з ч.1 ст.228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Отже, нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Правова природа договорів поставки товару визначає наступне волевиявлення сторін цих договорів (правочинів): у постачальника на систематичну або одноразову передачу покупцеві товару, у покупця на прийняття товару та його оплату.

Жодної іншої мети (завдання збитків державі шляхом несплати податків, штучне зменшення бази оподаткування тощо) ці правочини не містять і містити не можуть, оскільки зобов'язання припиняється його виконанням. Тобто, після виконання договорів внаслідок отримання кожною зі сторін бажаного результату, всі правовідносини між ними завершуються. Після цього у кожної зі сторін правочину (договору) виникають правовідносини вже з іншим суб'єктним складом. Поза увагою відповідача залишився той факт, що як позивач, так і його контрагент виконали умови укладеної між ними угоди, чим і підтвердили факт її укладення. Податковим органом не було доведено, що сторони, укладаючи обумовлену угоду, мали умисел на укладення її з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, такою, як несплата податків.

Крім того, вимога про встановлення нікчемності правочину у разі наявності відповідної суперечки підлягає судовому розгляду. За наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в дохід держави коштів, отриманих за правочинами, здійсненими з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Одним з основних завдань органів доходів і зборів є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання розяснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стосовно ж доводів відповідача з приводу того, що видаткова накладна на поставку матриць ТОВ «Реалбуд-М» для позивача не містили в графі «відвантажив» відомостей щодо особи яка їх підписала, а містить лише підпис то слід зазначити, що відповідно до ст.4 Закону №3996-ХІV, одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою, який передбачає, що операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не тільки виходячи з юридичної форми.

Таким чином, незначні недоліки первинних документів бухгалтерського обліку не свідчать про їх юридичну дефектність за умови, якщо інші докази підтверджують здійснення господарських операцій.

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство не встановлює, що окремий недолік видаткової накладної сам по собі може бути безумовною підставою для позбавлення цієї накладної сили звітного податкового документа, а відтак не може бути підставою для позбавлення платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту.

Крім того, відповідач мав змогу в ході перевірки встановити особу яка вчинила господарську операцію від імені відповідача та підписала від його імені видаткові накладні з інших перелічених документів, які були підставою для формування витрат (договір поставки та товарно-транспортна накладна).

Щодо висновків податкового органу в акті перевірки про відсутність у ТОВ «Реалбуд-М» можливостей для виконання господарських зобов'язань перед ТОВ «Мінерал -Груп» по укладеному договору, то слід зазначити, що господарські зобов'язання ТОВ «Реалбуд-М» відповідають видам діяльності підприємства відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру. Крім того, ТОВ «Реалбуд-М» як господарюючий суб'єкт не було позбавлене можливості залучати для виконання умов укладеного з ТОВ «Мінерал -Груп» договору організації, які мають трудові ресурси, засоби, техніку, обладнання, необхідні для виконання договірних зобов'язань.

З приводу доводів відповідача щодо не надання податковому органу документів про відповідність товару та його якості, суд зазначає, що перевірка таких документів не належить до повноважень податкового органу. Вказане підтверджується пп.20.1.8. п.20.1. ст.20 ПК України, згідно з яким податковий орган має право під час проведення перевірок вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Таким чином, податковий орган не уповноважений на здійснення перевірки документів про відповідність товару та його якості, адже вказані документи не відносяться до первинних документів, оскільки не фіксують і не підтверджують господарську операцію (п.2.1. Положення №88).

Крім того, наявність або відсутність документів про відповідність товару та його якості не спростовує обставин, щодо фактичного здійснення названих господарських операцій, адже ці документи лише засвідчують відповідність товару стандартам та технічним умовам. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України), а тому здійснення повноважень, які не надані податковому органу чинним законодавством не передбачено.

Частиною 2 статті 8 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР (із змінами та доповненнями), Україна визнала обовязковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, повязаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобовязання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Що стосується посилань відповідача в акті перевірки на те, що ТОВ «Реалбуд-М» задіяне в схемах ухилення від сплати податків, а також про те, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 за фактом придбання та створення субєктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, суд зазначає слідуюче.

Згідно з ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що операція ТОВ «Мінерал -Груп» з ТОВ «Реалбуд-М» відповідно до договору поставки від 20.04.2016 №20 являється фіктивною.

Крім того, суд зазначає, що на момент проведення перевірки та на даний час вирок по вказаному кримінальному провадженні, що набрав законної сили, відсутній, а податковий орган покликається лише на існування кримінального провадження, що перебуває на стадії досудового слідства, причому не надаючи при цьому жодного доказу фіктивності обумовлених операцій з поставки мінерального порошку. За таких обставин твердження податкового органу про безтоварність правочину ТОВ «Мінерал -Груп» та ТОВ «Реалбуд-М» та його фіктивність є передчасними та необґрунтованими.

Вина та умисел юридичних осіб у вчиненні діянь, спрямованих на заволодіння майном держави, може бути доведена не інакше, як шляхом встановлення обвинувальним вироком суду обставин щодо наявності вини та вказаного умислу у фізичних осіб, які діяли, як уповноважені особи від імені юридичних осіб.

Згідно зі ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення спірних податкових повідомленьрішень не були обвинувальні вироки судів, якими встановлені обставини щодо наявності вини, умислу (направленого на незаконне заволодіння майном держави) у діях фізичних осіб, котрі діяли, як уповноважені особи від імені контрагентів позивача.

Крім того, відповідальність осіб має індивідуальний характер, неналежне звітування до контролюючих органів, або будь-які інші протиправні дії одних платників податків не можуть покладати обовязку щодо відповідальності за дії таких платників на інших осіб.

Одним з основних завдань органів ДФС є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання розяснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу ДФС самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях, а тому висновки акта перевірки від 28.03.2017 №139/17-00-14-03/37685405, на підставі якого винесені оспорювані податкові повідомлення-рішення, є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам податкового законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, суд звертає увагу на вимогу ч.1. ст.70 КАС України відповідно до якої належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Проте, в супереч даної вимоги відповідачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів, які б свідчили про правомірність оспорюваних рішень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Рівненській області форми "Р" від 07.04.2017 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Рівненській області форми "Р" від 07.04.2017 №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальність "Мінерал -Груп" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС України у Рівненській області судовий збір в сумі 2700,00грн. (дві тисячі сімсот гривень)

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.