Справа № 205/1338/17
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19.05.2017 Єдиний унікальний номер 205/1338/17
Справа № 2а/205/104/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Шавули В.С., за участю секретаря Романової А.О. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

09 березня 2017 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 1-2).

В позовній заяві позивачка посилаючись викладені обґрунтування в позові просить суд визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік при обчисленні розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії у звязку із втратою годувальника; зобовязати Правобережне обєднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити перерахунок розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 у звязку із втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме : за 2013-2015 роки; повернути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн. та за послуги адвоката у розмірі 1000 грн.

Відповідач у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно чинного законодавства підстави для перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 відсутні (а.с.13-15).

Суд вважає, що повідомлені сторонами обставини та надані ними матеріали є достатніми для ухвалення законного судового рішення в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. Підставою звернення позивача до суду є захист прав на належне пенсійне забезпечення у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу Пенсійного Фонду України, що викликані діями такого органу при здійсненні владних управлінських функцій при здійсненні перерахунку пенсії на користь позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи, та перевіривши надані докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07 жовтня 1996 року перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі як отримувач пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення».

Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, та знаходилась на його утриманні. 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 помер.

07 листопада 2016 року ОСОБА_1 зверталась до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника (а.с.16).

Відповідачем відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника, у звязку із тим, що він не призводить до збільшення розміру пенсії (а.с.4,7,9).

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст. 22, ч. 1 ст. 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 % пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 % пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок нової пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

Достовірно встановлено, що чоловік позивачки на день смерті отримував пенсію, яка йому була призначена з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

За таких обставин немає правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2013-2015 роки при обчисленні позивачу пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки за основу для визначення розміру такої пенсії береться розрахунок пенсії годувальника.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 27 жовтня 2015 року, прийнятої за результатами розгляду справи № 345/1928/14-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи приписи ст.ст. 69, 71 КАС України, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку щодо доведеності відповідачем законності та обґрунтованості відмови в здійсненні перерахунку пенсії у звязку із втратою годувальника, яка в свою чергу відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача є правомірними, законними, такими, що відповідають чинному законодавству, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо компенсації понесених судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку із чим, сплачений позивачкою судовий збір в сумі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3, 6 - 14, 17, 159 163, 167, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула