Справа № П/811/1821/16.
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року справа № П/811/1821/16.

провадження № 2-ап/811/10/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом прокуратури Кіровоградської області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (відповідач), третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправним дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура Кіровоградської області звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом (а.с.61-64), в якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо внесення постанови від 28.11.2016 р. про накладення штрафу у виконавчому провадженні №51182596 за виконавчим документом № П/811/3509/15;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 28.11.2016 р. у виконавчому провадженні за виконавчим документом № П/811/3509/15.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постанову про накладення штрафу винесено передчасно та без з'ясування поважності причин невиконання судового рішення. Зокрема, наголошено, на касаційному оскарженні рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року.

Відповідач скористався своїм правом на надання письмових заперечень, в яких висловив свою позицію щодо вищевказаних позовних вимог, які не визнаються у повному обсязі, оскільки наголошує на тому, що постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.224-226).

Третьою особою до суду подано пояснення в яких зазначає, що Прокуратурою Кіровоградської області ігноруються норми чинного законодавства, рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року не виконано, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.90-103).

В судове засідання 02.06.2017 року представники сторін не прибули подавши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.201, 208, 223).

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі усної ухвали від 02.06.2017 року із занесенням до журналу судового засідання, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження (а.с.227).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

За приписами п.1, 3, 9 ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України надано визначення суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 5 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та Законами України.

Предметом спору в даній справі є законність та обґрунтованість дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при винесенні постанови про накладення штрафу від 28.11.2016 року ВП №51182596 в сумі 5100,00 грн., при примусовому виконанні виконавчого листа №П/811/3509/15 виданого 13.04.2016 року Кіровоградським окружним адміністративним судом.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі № П/811/3509/15 скасовано та прийнято нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області №742к від 14.12.2015 року, поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури з 14 грудня 2015 року, а також стягнуто з Кіровоградської місцевої прокуратури на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 14 березня 2016 року (а.с.107-114).

Постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури з 14 грудня 2015 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 14 березня 2016 року допущено до негайного виконання.

За заявою позивача Кіровоградським окружним адміністративним судом на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року 13.04.2016 року видано виконавчий лист (а.с.129-130).

За заявою стягувача про примусове виконання виконавчого листа №П/811/3509/16 виданого 13.04.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 23.05.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.142-143).

Згідно листа заступника прокурора Кіровоградської області від 10.06.2016 року №11-2404-16 Прокуратурою Кіровоградської області постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2016 року отримано 02.06.2016 року (а.с.123).

Прокуратурою Кіровоградської області 02.06.2016 року направлено державному виконавцю заяву про відкладення вчинення виконавчих дій із примусового виконання виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року по справі №П/811/3509/15 у зв'язку із складністю виконання судового рішення, неоднозначної судової практики та специфіки судового спору, що склався між сторонами (а.с.8-9).

Судом встановлено, що прокуратурою Кіровоградської області подано касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року в якій також просила зупинити виконання вищевказаних рішень.

Проте, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.04.2016 року у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень відмовлено (а.с.104).

Враховуючи, що станом на 28.11.2016 року відомостей про виконання рішення суду на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходило, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 28.11.2016 року виніс постанову про накладення на прокуратуру Кіровоградської області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду (а.с.42).

Також необхідно зазначити, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до прокуратури Кіровоградської області щодо виконання судового рішення та поновлення його на посаді (а.с.116-117, 119-122, 124-128).

Проте листами від 29.03.2016 р., 10.05.2016 р. та 10.06.2016 р. ОСОБА_3 повідомлено, що у Прокуратури Кіровоградської області немає можливості виконати рішення суду (а.с.115, 118, 123).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який був чинний на момент відкриття виконавчого провадження, та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, який був чинний на момент винесення оскаржуваної постанови.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За вимогами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судом і не заперечується позивачем рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем станом на момент винесення постанови про накладення штрафу не виконано.

Підставами для скасування постанови про накладення штрафу позивач зазначає: оскарження рішень судів в касаційному порядку та вжиття заходів для виконання рішення суду.

В матеріалах справи містяться копії наказу №22ц від 16.01.2017 року відповідно до якого ОСОБА_2 призначено на посаду прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень прокуратури області та наказу №24ц від 17.01.2017 року яким відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області зобов'язано вилатати ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2015 року по 14.03.2016 року та суму моральної шкоди в розмірі 3000 грн. (а.с.146, 149).

Проте, суд не приймає вказані накази як докази вжиття заходів для виконання рішення суду адже вони винесені вже після прийняття постанови про накладення штрафу від 28.11.2016 року.

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні відповідати критерію пропорційності, зокрема при його прийнятті (вчиненні дії) необхідно дотриматись необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Невиконання судових рішень на користь заявників неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (п. 40) від 19.03.1997 р. Європейський Суд зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975 р.). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, у рішенні у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15.03.2001 р. Європейський Суд зазначив, що якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс. У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 р. Європейський Суд зауважив, що виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у статті 6 Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Відповідно до ч. 1 с. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що за відсутності з боку позивача дій, спрямованих на виконання виконавчого листа №П/811/3509/16 від 13.04.2016 року виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом, та враховуючи, що судове рішення є обов'язковим до виконання, у відповідача були підстави для прийняття оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим адміністративний позов Прокуратури Кіровоградської області до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу задоволенню не підлягає.

У своїх письмових поясненнях третя особа просить суд винести окрему ухвалу щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєння кримінальних правопорушень за ознаками ч.1 ст.358 та ч.2 ст.382 Кримінального кодексу України посадовими особами прокуратури Кіровоградської області (а.с.103).

Відповідно до ч.1 ст.166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Згідно ч.2 ст.166 КАС України у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність дій державного виконавця під час виконання виконавчого листа №П/811/3509/15 від 13.04.2016 року.

Отже, у даному проваджені судом надано оцінку правовідносинам, які виникли між державним виконавцем та Прокуратурою Кіровоградської області під час прийняття постанови про накладення штрафу в межах виконавчого провадження №51182596.

Таким чином, суд зазначає, що розгляд питання щодо винесення окремої ухвали про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєння кримінальних правопорушень за ознаками ч.1 ст.358 та ч.2 ст.382 Кримінального кодексу України посадовими особами прокуратури Кіровоградської області можливе у разі звернення ОСОБА_2 із позовом до прокуратури Кіровоградської області щодо умисного невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько