Справа № 2-а-2713/2010
Суддя: Завадська О. П.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА №2-а-2713/2010

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до відділу дорожньо - автомобільної інспекції Старокостянтинівського РВ УМВС України Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

встановив:

03 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу дорожньо - автомобільної інспекції Старокостянтинівського РВ УМВС України Хмельницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВХ № 182561 від 15 липня 2010 року, яку він отримав поштою 02 серпня 2010 року і якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за нібито перевищення швидкості при керуванні 16 травня 2010 року близько 20 години 04 хвилин по вул. Леніна в с. Лихосілка Чуднівського району автомобілем НОМЕР_1 перевищив швидкість руху на 41 км/год. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що фіксація правопорушення, яка вимірювалась приладом „Радіс, не може бути достатньою доказовою базою для притягнення його до адміністративної відповідальності, фотозйомка не здійснювалась, він їхав з допустимою швидкістю, а зафіксована інспектором дорожньо - патрульної служби швидкість стосується іншого автомобіля.

В судовому засіданні позивач в обґрунтування своїх заперечень також пояснив, що не проводилась фіксація інкримінованого йому адміністративного правопорушення працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що передбачено ст. 14 - 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не відбирались пояснення від свідків адміністративного правопорушення, зокрема, від його дружини, яка разом з ним їхала в автомобілі, при складанні протоколу він в письмовій формі просив розглянути справу по місцю його проживання, однак його не було повідомлено про час і місце розгляду адміністративної справи, в вищевказаній постанові, датованій 15 липня 2010 року, вказано, що вона відправлена рекомендованим листом 18 червня 2010 року, а поштою відправлена 31 липня 2010 року, тому вбачає при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та його розгляді необєктивне, упереджене ставлення.

Представник відповідача про час і місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку, проте в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду невідомі. Тому відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення серії ВХ № 182561 від 15 липня 2010 року позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. за те, що він 16 травня 2010 року близько 20 години 04 хвилин по вул. Леніна в с. Лихосілка Чуднівського району автомобілем НОМЕР_1 перевищив швидкість руху на 41 км/год., рухався зі швидкістю 101 км/год. Вказане порушення виявлено за допомогою приладу „Радіс Д2 № 1045, фотозйомка не здійснювалась. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АМ № 126198 не відбирались показання свідків.

Позивач як в судовому засіданні, так і в протоколі про адміністративне правопорушення не погодився з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення серії ВХ № 182561 від 15 липня 2010 року слідує, що її копія направлена позивачу рекомендованим листом за вих. № 1349 від 18 червня 2010 року, а згідно штампу на конверті дана кореспонденція зареєстрована 31 липня 2010 року.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху України передбачено заборону водієві перевищення максимальної швидкості на ділянці дороги, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, зокрема, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення наступає у випадку, зокрема, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху більш як на 20 км/год.

Згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 97 року №341, одними з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки дорожнього руху, удосконалення регулювання дорожнього руху, захист прав та законних інтересів учасників дорожнього руху (п. 2, п. 4).

Крім того слід зазначити організація дорожнього руху здійснюється із застосуванням технічних засобів відповідно до правил і стандартів (ст. 27 Закону України „Про дорожній рух).

Показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху є доказами по справі (ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення), висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Власники (співвласники) транспортних засобів відповідно до ст. 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягуються до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім того положеннями ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які помякшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором необєктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, разом з тим відсутні дані своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи та час і дату розгляду даної адміністративної справи.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства суд прийшов до висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 99 - 100, 138, 159 - 163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. ст. 33, 122, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

________

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВХ № 182561 від 15 липня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження по справі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя