Справа № 674/25/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/25/17

Головуючий у 1-й інстанції: Артемчук В.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

15 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області про зобов'язання виплати компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області про зобов'язання виплати компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області постановою від 21.03.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі , решта осіб у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 травня 2016 року визнано дії управління Пенсійного фонду у Дунаєвецькому районі Хмельницької області неправомірними щодо ОСОБА_3 в ході виконання постанов Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.11.2014р. та 18.12.2014р., ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі №674/1551/14-а стосовно зміни базового місяця нарахування індексації наростаючим підсумком з жовтня 2009 року на вересень 2014 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду у Дунаєвецькому районі Хмельницької області відновити ОСОБА_3 з вересня 2014 року нарахування та виплату індексації пенсії наростаючим підсумком відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, відповідно базового місяця для призначення індексації жовтень 2009 року, діючих коефіцієнтів інфляції та встановленого прожиткового мінімуму доходів громадян для осіб, які витратили працездатність та повернути невиплачену суму індексації з урахуванням раніше здійснених виплат.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року дана постанова залишена без змін. Постанова набрала законної сили 25.08.2016 року.

16 вересня 2016 року позивачка подала до управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі виконавчий лист та заяву про прийняття його до виконання.

Згідно рішення управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі від 07.11.2016 року, яке додано до матеріалів справи (а.с.4) проведено нарахування та виплату індексації пенсії ОСОБА_3 в листопаді 2016 року з врахуванням зміни коефіцієнтів індексації та прожиткового мінімуму в сумі 10954,67 грн. Кошти зараховано на особистий рахунок у банківську установу у сумі 10408,25 грн. з врахуванням відрахованого податку на доходи фізичних осіб в сумі 496,74 грн. та військового збору в сумі 49,68 грн. Після наданого розяснення головним управлінням Державної фіскальної служби України в Хмельницькій області відраховані кошти податку на доходи фізичних осіб в сумі 496,74 грн. та військового збору у сумі 49,68 грн. також зараховані на особистий рахунок пенсіонерки у банківську установу.

Згідно рішення управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі від 21.11.2016 року ОСОБА_3 проведено нарахування та виплату індексації пенсії з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року в розмірі 3799,73 грн. з врахуванням базового місяця - жовтень 2009 року. Кошти зараховані на особистий рахунок пенсіонерки в банківську установу у листопаді 2016 року.

Розмір пенсійної виплати з 01.12.2016 року складає 3422,58 грн. (3054,37 грн. основний розмір пенсії + 368,21 грн. індексація), що підтвердила в судовому засіданні представник відповідача.

26 грудня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду у Дунаєвецькому районі Хмельницької області з вимогою нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів (індексації пенсії) у зв'язку із порушенням строків їх виплати в сумі 3073,75 грн., відповідно вимог ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2000 року №1058-4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

Листом від 06.01.2017 р. №74/М-10 управління Пенсійного фонду у Дунаєвецькому районі Хмельницької області повідомило про відмову у проведенні виплати компенсації на підставі того, що нараховані суми індексації пенсії виплачені вчасно, порушень термінів виплати коштів не було.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом ст. 2 цього ж Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

При цьому, Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати №159, його дія поширюється на підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання та застосовується у всіх випадку порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власник або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно п. 2,3 цього ж Порядку, компенсація громадянам втрати частин грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доход разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсі-додаткові пенсії, цільові грошові допомоги на прожиття, щомісячної державної допомоги та компенсаційних виплат) .

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін ( індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, підставою для виплати відповідної компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих особі доходів, які не носять разовий характер, одним з яких є також і виплата пенсії.

Відповідно матеріалам справи, відповідачем було порушено строки виплати позивачу, нарахованих йому за рішенням суду сум пенсії, компенсація за несвоєчасну виплату яких відповідно до зазначених норм повинна бути виплачена позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із наведеними судом першої інстанції розрахунками суми компенсації за несвоєчасну виплату належних позивачу сум пенсії та з висновками про наявність обов'язку відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 компенсацію передбачену Законом України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» за період з вересня 2014 року по жовтень 2016 року в розмірі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн.75коп.

Згідно статті 159 КАС України,судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 20 червня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.