Справа № 357/502/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/502/17 Головуючий у 1-й інстанції: Цуранов А.Ю. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області (далі - позивач) звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач) про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження № 52872698 від 11.11.2016 року.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю постановою від 27 квітня 2017 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 11.11.2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрите виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 357/1703/16а, виданого 12.08.2016 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області про зобов'язання управління Пенсійного фонду у місті Білій Церкві Київської області повернути ОСОБА_2 неправомірно утримані суми пенсії з 01.01.2016 року.

05.12.2016 року зазначена постанова була отримана позивачем.

Не погоджуючись з постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено перелік документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що державний виконавець після отримання виконавчого листа на виконання судового рішення прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач в спірних правовідносинах діяв в межах та в спосіб передбачений чинним законодавством України.

При цьому колегія суддів враховує те, що судом першої інстанції було встановлено те, що на час прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не був проінформований щодо добровільного виконання рішення суду і не мав можливостей переконатися в цьому, оскільки до відкриття виконавчого провадження державний виконавець не має правових підстав на здійснення запитів та проведення будь-яких виконавчих дій по виконанню виконавчого документу.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 357/1703/16а від 12.08.2016 року є правомірними, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2016 року відсутні, а тому даний адміністративний позов є таким, що задоволенню не підлягає.

При цьому, колегія суддів враховує, що розпорядженням № 167616 від 11.10.2016 року на виконання вказаного вище судового рішення стягувачу проведено перерахунок та щомісячну виплату пенсії, про що свідчать відомості розпорядження про перерахунок пенсії від 11.10.2016 року та протоколу від 11.10.2016 року.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 09.12.2016 року позивач своїм листом № 21996/03 повідомив відповідача про те, що ОСОБА_2 перерахована з 01.01.2016 року пенсія відповідно до розпорядження № 816707 від 07.11.2016 року. Розмір щомісячної пенсії становить 3 352, 76 грн., сума боргу по зазначеному виконавчому документу складала 7 367, 05 грн., у зв'язку з чим просив відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2016 року по справі № 357/1703/16а було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

26.01.2017 року відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52872698, оскільки позивач провів перерахунок та виплату пенсії стягувану.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому вона є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.