Справа № 826/27652/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 червня 2017 року письмове провадження № 826/27652/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області Бориспільський міський відділ (з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району) Головного управління МВС України в Київській області визнання протиправним та скасування наказу від 21.10.2015р., поновлення на посаді,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Бориспільського міського відділу (з обслуговування м. Борисполя та Бориспільського району) Головного управління МВС України в Київській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу №1971 від 21.10.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Бориспільського МВ ГУ» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- визнання протиправним та скасування наказу №587 о/с від 06.11.2015р. «По особливому складу» в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ з посади дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Бориспільського міського відділу (з обслуговування міста Бориспіль та Бориспільського району);

- поновлення позивача на посаді дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Бориспільського міського відділу (з обслуговування міста Бориспіль та Бориспільського району);

- стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних рішень в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас з постановкою на військовий облік за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Представником третьої особи було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Пунктом 1 наказу Головного управління МВС України в Київській області від 21.10.2015р. №1971 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Бориспільського МВ ГУ» за порушення службової дисципліни, що виявилось у порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а саме невиході на службу без поважних причин з 24.03.2015р. по теперішній час, дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Бориспільського ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області від 06.11.2015р. №587 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою прийняття даного наказу був наказ Головного управління від 21.10.2015р. №1971.

Не погоджуючись з оскаржуваними рішення в частині звільнення з посади, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114), Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (далі - Порядок № 939), Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 № 230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція № 230) та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами Закону №565-XII визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Статтями 10 та 11 Закону № 565-XII визначені основні обов'язки та права міліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону № 565-XII особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінет Міністрів УРСР своєю постановою від 29 липня 1991 року затвердив Положення № 114.

За приписами ст. 25 Закону № 565-XII працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону № 565-XII контроль за діяльністю міліції здійснюють Кабінет Міністрів України, Міністр внутрішніх справ України і в межах своєї компетенції ради.

Права, обов'язки і відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і Положенням № 114 (п. 10 Положення № 114).

Абзацом четвертим п. 21 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

За приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладений такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

У відповідності до ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Так, наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію № 230.

Вказана Інструкція № 230 визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні (пп. 1.1 розділу I Інструкції № 230).

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пп. 2.1 розділу II Інструкції № 230).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2015р. за №11890 до Головного управління МВС України в Київській області від УВБ в Київській області ДВБ МВС України надійшов лист щодо невиходу на службу ДІМ СДІМ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області майора міліції ОСОБА_1

За інформацією, викладеною в зазначеному листі ГУ МВС України в Київській області було проведено службове розслідування за результатами якого складено Висновок, який затверджений начальником ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 21.10.2015р.

Під час службового розслідування встановлено, що наказом ГУ МВС України в Київській області від 05.12.2014р. №1137 о/с майора міліції ОСОБА_1 призначено дільничним інспектором міліції сектора дільничних інспекторів міліції Броварського міського відділу (з обслуговування міста Бориспіль та Бориспільського району), звільнивши його з посади старшого дільничного інспектора міліції Ржищівського відділення міліції Кагарлицького районного відділу (з обслуговування Кагарлицького району та міста Ржищів).

Наказами Головного управління МВС України в Київській області від 21.01.2015р. №97 та від 23.02.2015р. №414 ОСОБА_1 з 21.01.2015р. по 21.02.2015р. та з 23.02.2015р. по 23.03.2015р. відповідно, відряджено до Управління громадської безпеки ГУМВС України в Київській області у зв'язку з необхідністю вивчення морально-ділових якостей, індивідуального професійного рівня та проходження стажування на посаді інспектора відділу дільничних інспекторів міліції.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, допитані в якості свідків начальник УГБ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3. та заступник начальника Управління - начальник відділу ДІМ УГБ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_4 повідомили, що з наказами про відрядження ОСОБА_1 їх ніхто не ознайомлював і про те, що в УГБ ГУ повинен був працювати відряджений ОСОБА_1 їм не доповідали.

Згідно листа УГБ ГУМВС України в Київській області від 09.10.2015р. №16/2417 у період з 21.01.2015р. по 23.03.2015р. звернення громадян та інша кореспонденція (згідно журналів) майору міліції ОСОБА_1 для виконання не доручалась.

Згідно наданих пояснень начальника Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_5, керівники СДІМ та МГБ МВ ГУ про відсутність працівника міліції ОСОБА_1 на службі йому не доповідали, а відсотки на преміювання особового складу він затверджував відповідно до поданих списків керівниками служб і підрозділів міськвідділу.

Як вбачається з Висновку службового розслідування, жоден з діючих керівників Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області причин безконтрольності за роботою їх підлеглого працівника ОСОБА_1 назвати не зміг.

Згідно довідки Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ДІМ СДІМ майор міліції ОСОБА_1 з моменту призначення на посаду і по теперішній час будь-яких матеріалів для виконання не отримував і їх не виконував.

При проведенні службового розслідування встановлено, що згідно довідки Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ДІМ СДІМ позивачу нараховувалось грошове утримання з 05.12.2014р. по 30.09.2015р. з перерахуванням на заробітну карточку на загальну суму 20 125,02 грн. Крім того, за вказаний період позивачу встановлювалась преміальна надбавка.

У той же час, як пояснив позивач, він у період з 21.01.2015р. по 23.03.2015р. був відряджений до Управління громадської безпеки ГУ, де виконував матеріали, які згідно журналів та резолюцій керівництва доручались іншим працівникам управління. З 24.03.2015р. з деякою періодичністю, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, не міг виконувати службові обов'язки, оскільки тривалий час перебував на лікуванні та відновленні. Інколи виходив на службу до Бориспільського МВ ГУ, де виконував усні вказівки керівництва СДІМ. Надати лікарняні листи позивач не в змозі, оскільки їх ніхто у нього не вимагав і він їх не зберігав, а для їх відновлення потрібен деякий час. Відновлення лікарняних листів, як зазначає позивач, можливе лише при наявності лікаря, у якого він перебуває на обліку і відповідно лікується. Однак, останній на сьогодні перебуває у відрядженні за межами України.

Як встановлено судом та вбачається з листа від 09.10.2015р. №26/203 Сектор медичного забезпечення ГУ МВС України в Київській області повідомив, що в період з 05.12.2014р. по теперішній час на лікуванні в лікарні ОСОБА_1 не перебував.

Листом від 22.10.2015р. №1579 Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва повідомив, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в КНП «КДЦ» Деснянського району у лікаря - уролога з 20.08.2015р. по 29.08.2015р. з видачею листка тимчасової непрацездатності.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи було надано копію листка непрацездатності Серія АГЧ №427694 від 19.08.2015р., відповідно до якого ОСОБА_1 з 20.08.2015р. по 25.08.2015р. перебував на амбулаторному лікуванні.

Крім того, позивачем до матеріалів справи було надано копії довідок про те, що останній перебував на прийомі у лікаря хірурга Консультативно-діагностичного центру Деснянського району м. Києва 08.10.2015р. та 09.10.2015р.

Також в матеріалах справи наявні висновки Медичного центру «Здоров'я столиці» від 09.10.2015р., 20.03.2015р., 23.04.2015р., 29.04.2015р., згідно яких ОСОБА_1 в період з 20.03.2015р. по 08.10.2015р. перебував на амбулаторному лікуванні.

Крім того, судом встановлено, що в липні 2015 року ОСОБА_1 подано рапорт про переведення його до УКР ГУМВС України в м. Києві з подальшим призначенням на посаду старшого оперуповноваженого.

Вказаний рапорт був погоджений заступником начальника відділу - начальником МГБ Бориспільського МВ ГУ, начальником Бориспільського МВ ГУ та заступником начальника Управління - начальником МГБ ГУ 02.07.2015р.

Однак, як зазначає позивач, він в період з 24.03.2015р. по 09.10.2015р. з деякою періодичністю у зв'язку з поганим самопочуттям не міг виконувати службові обов'язки тому, що перебував на лікарняних та відновленнях. Іншу частину часу між лікуваннями виходив на роботу до МВ ГУМВС України в м. Бориспіль та займався збором документів для переводу до УКР ГУМВС України в м. Києві.

Проаналізувавши матеріали справи та оцінивши всі докази, які були надані сторонами у справі, за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не було надано доказів поважності невиходу його на роботу, а також доказів перебування його на лікарняному, а тому накази Головного управління МВС України в Київській області від 21.10.2015р. №1971 та від 06.11.2015р. №587 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни прийняті обґрунтовано та правомірно.

У зв'язку з тим, що судом оскаржувані накази визнанні правомірними позовні вимоги про поновлення позивача на посаді дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Бориспільського міського відділу (з обслуговування міста Бориспіль та Бориспільського району) та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, задоволеними бути не можуть.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій