Справа № 2-а-1216/11/2170
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 р.Справа № 2-а-1216/11/2170

Категорія:10,2,3Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 міського центру зайнятості на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення коштів матеріального забезпечення отриманих обманним шляхом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 міській центр зайнятості, звернувшись у лютому 2011 року до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь безпідставно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 1480,99 грн.

Позов обґрунтовувався тим, що відповідач на момент отримання статусу безробітного умисно приховала факт реєстрації її як фізичної особи підприємця та факт відношення до категорії зайнятого населення

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року в задоволенні позову - відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд виходив із того, що умислом відповідача не охоплюється протиправна бездіяльність податкового органу, тому що ОСОБА_2 була впевнена, що при неподанні нею фінансової звітності з 1995 року та при відсутності у країні з 2001 року по 2005 роки, її підприємницька діяльність мала бути припинена в судовому порядку та вона мала бути знята з обліку у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 міського центру зайнятості ставиться питання про скасування судового рішення у звязку з тим, що суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить постановити нове рішення про задоволення його вимог.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач до суду апеляційної інстанції не зявилася, належним чином повідомлена про місце, день та час слухання справи.

Згідно з ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, проаналізувавши доводи апелянта та рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 окружним адміністративним судом порушені норми матеріального права, виходячи зі наступного.

Фактичними обставинами справи, які визнаються сторонами, встановлено, що 18 квітня 1995 року виконкомом ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_2 зареєстровано в якості субєкта підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець.

З 25 березня 2001 року по 05 липня 2005 року відповідач перебувала поза межами України.

21 березня 2006 року наказом ОСОБА_1 міського центру зайнятості № НТ060321 відповідачу присвоєний статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, починаючи з 21 березня 2006 року.

Згідно наказу № НТ070316 від 16 березня 2007 року ОСОБА_2 знято з обліку і виплату допомоги припинено у зв'язку з поданням письмової заяви про відмову від послуг ОСОБА_1 міського центру зайнятості з 16 березня 2007 року.

19 серпня 2008 року господарським судом Херсонської області задоволено позов ДПІ м. Херсона до приватного підприємця ОСОБА_2 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

01 листопада 2010 року позивачем проведено перевірку, якою встановлено, що ОСОБА_2 порушила ст.2 Закону України «Про зайнятість населення».

Наказом № НТ110126 від 26 січня 2011 року позивач вирішив повернути кошти виплачені відповідачеві, як допомогу по безробіттю за період з 21 березня 2006 року по 15 березня 2007 року у розмірі 1480,99 грн.

ОСОБА_1 міського центру зайнятості від 27 січня 2011 року ОСОБА_2 запропоновано добровільно повернути безпідставно отримані кошти, але будучі повідомленою про це, відповідач вимоги позивача не виконала.

Колегія суддів не погоджується з правовою позицією суду першої інстанції про відсутність підстав щодо стягнення з відповідача незаконно отриманих коштів у вигляді допомоги по безробіттю, керуючись наступним.

Згідно ст. 2 Закону УРСР від 01 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення»безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку та інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу та здатні приступити до підходящої роботи.

Стаття 1 того ж Закону визначає хто відноситься до зайнятого населення і свідчить, що до зайнятого населення відносяться громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Пунктом 20 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №219 встановлено, що громадяни, зареєстровані, як такі, що шукають роботу та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі у випадку державної реєстрації фізичної особи підприємця.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про безпідставність посилання суду першої інстанції на те, що оскільки відповідач не отримувала доходи від підприємницької діяльності, вона може бути віднесена до категорії безробітних.

Предметом доказування даного позову є встановлення факту перебування особи в статусі фізичної особи - підприємця, а не отримання нею доходів від здійснення підприємницької діяльності.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з позивачем і в тій частині, що ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 міському центру зайнятості недостовірну інформацію щодо себе, вказавши, що на момент реєстрації не займається підприємницькою діяльністю.

Зазначеними діями відповідач порушила ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка передбачає обовязок безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Висновки суду першої інстанції про порушення позивачем строку проведення перевірки щодо ОСОБА_2 спростовуються ч.2 ст.12 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка не містить жодних термінів та строків для проведення таких перевірок.

Підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, згідно з ч.1 п.4 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, ч.1 п.3 ст. 198, ч.1 п.4 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 міського центру зайнятості задовольнити.

Постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення коштів матеріального забезпечення отриманих обманним шляхом - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 міського центу зайнятості безпідставно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 1 480,99 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень, 99 копійок).

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова