Справа № 804/3702/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 р. Справа № 804/3702/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача предстаника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем для митного оформлення товару була визначена митна вартість за основним методом - за ціною договору, на підтвердження чого надано митну декларацію з усіма необхідними документами, проте митницею безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у звязку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
29 квітня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Русская горно-металлургическая компания» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 15-0835-12, за умовами якого продавець зобов'язався здійснити поставку товару покупцю, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, зазначених у додатках до контракту.
Згідно Додатку № 11 від 29.10.2015 року до вказаного контракту продавець зобовязався поставити залізорудний концентрат в кількості - 60 000 тон за ціною 2 092,35 рублів РФ за одну тону при вмісті Fe 66%, на умовах поставки: DАР - станція Соловей/Тополі (Інкотермс -2010).
08 грудня 2015 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із митною декларацією № 110010000/2015/023000 для митного оформлення товару «концентрат залізорудний агломераційний». Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України, а саме: 2096,9 RU за тону.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, у звязку з чим декларанта повідомлено про можливість (відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Листом № 062Д/3416 від 09.12.2015 року декларантом було направлено відповідачу висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 3814 від 08.12.2015 року та повідомлено про неможливість надання інших додаткових документів протягом десяти календарних днів, та, що документи будуть надані в установлений законом термін згідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України.
Позивач не погодився з прийнятим рішенням, але у зв'язку з нагальною потребою у поставленій продукції оформив нову ВМД № 110010000/2015/023020 від 09.12.2015 року з коригованою ціною товару.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
В силу приписів частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
У відповідності до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
В силу статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
В частині 3 статті 53 Митного кодексу України закріплено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При чому частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що згідно контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 продавцем товару є ТОВ «Русская горно-металлургическая компания», відправником товару відповідно до графи 2 МД № 110010000/2015/023000 є ВАТ «Стойленский ГОК», що свідчить про те, що товар, імпортований за вказаним вище контрактом та додатком до нього від 29.10.2015 року № 11, надійшов по посередницькому контракту, а не прямому. Проте позивачем до митного оформлення не було надано договору із третіми особами, що повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
У пункті 6.1 зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 визначено, що оплата товару відбувається за цінами та у терміни, визначені специфікаціями до контракту.
Оцінюваний товар імпортовано за додатком від 29.10.2015 року № 11, згідно з яким товар постачається на умовах 100% оплати протягом 10 банківських днів з дати передачі товару продавцем першому перевізнику, що визначається датою штемпеля станції відправлення.
Відповідно до штемпелів станції Стойленська Південно-Східної залізниці РФ на залізничних накладних, поданих до митного оформлення, товар був переданий до перевезення у період з 05.11.2015 року по 10.11.2015 року.
Таким чином, враховуючи визначені контрактом та додатком від 29.10.2015 року №11 умови оплати, оплата за імпортовану партію товару повинна бути здійснена у період з 19.11.2016 року по 24.11.2016 року, та станом на дату подачі митної декларації декларант зобовязаний був надати до митниці документи на підтвердження проведення оплати товару.
Статтею 53 Митного кодексу України закріплено,що якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Проте декларантом банківські платіжні та бухгалтерські документи до митниці надано не було, що унеможливило підтвердження заявленої митної вартості як ціни, що фактично сплачена, з урахуванням положень частини четвертої статті 58 Митного кодексу України.
З рахунків-фактур (інвойсів) та додатків до них вбачається, що вони виставлені ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року № 15-0835, додатку № 11 від 29.10.2015 року на умовах поставки DАР ст. Соловей/Тополі. Також в рахунках виробника, що виставлені покупцю ТОВ «Русская горно-металлургическая компания» для відправки отримувачу публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» в рамках контракту 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 27.10.2015 року № 16, не міститься відомостей про умови поставки та не завірені печатками підприємства, що видало зазначені рахунки (ВАТ «Стойленський ГОК»).
Рахунки виробника містять інформацію стосовно вмісту Fе та посилання на відповідний сертифікат якості. Крім того, в рахунку-фактурі виробника від 07.11.2015 року вказаний нульовий вміст заліза, в той час як в сертифікаті якості № 167, на посилається цей рахунок, зазначений вміст заліза на рівні 66%.
Однак ціна товару незалежно від вмісту Fе визначена рахунками виробника на рівні 1450 ОСОБА_6/т (за контрактом). Оскільки рахунки виробника не містять відомостей стосовно умов поставки, вартість у зазначеному рахунку розраховується на умовах ЕХW.
Як зазначив представник відповідача, митниця дійшла висновку, що ймовірно у рахунках виробника зазначена базова ціна залізорудного концентрату за договором із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається № 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 27.10.2015 року № 16, що до митниці не надавався, тому незрозуміло відносно якого вмісту Fе така ціна визначена.
Рахунки контрактоутримувача та виробника ідентифікуються між собою лише вагою та містять ціну товару, визначену в залежності від вмісту Fе, що не відповідає ціні рахунку виробника.
Викладені факти викликають сумнів, оскільки за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару визначається в залежності від вмісту заліза, проте при різному рівні заліза ціна товару у рахунках виробника визначена в єдиному розмірі. При цьому, контракту із виробником товару позивачем до митниці не надано.
Таким чином, за відсутності договору із третіми особами, що пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлюється перевірка числового значення заявленої митної вартості, а зазначені розбіжності унеможливили здійснення обчислення заявленої позивачем митної вартості товару та використання наданих рахунків-фактур в якості документів, що підтверджують митну вартість товару.
Судом відхиляються доводи позивача, що рахунки виробника товару не є обов'язковими документами, з огляду на те, що пунктом 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що обовязковими документами, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, є рахунки-фактури на оцінюваний товар незалежно від того, надані ці документи продавцем або виробником цього товару (у випадку ввезення товару за непрямим контрактом).
Стосовно доводів позивача про те, що на рахунках контрактоутримувача та виробника товару правомірно не міститься жодного штампу та печатки прикордонних служб, станції та митниць, суд зазначає, що пунктом 21 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 21.05.2012 року № 451, передбачено, що у разі прийняття рішення про відправлення товарів у митницю призначення під митним контролем посадова особа митниці відправлення здійснює митні формальності щодо таких товарів відповідно до вимог Митного кодексу України. На всіх перевізних, товаросупровідних документах і документах контролю доставки посадова особа митниці відправлення проставляє підпис і відбиток штампа «Під митним контролем», крім випадків використання електронного документообігу.
Також пунктом 2 Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні ОСОБА_6 керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням № 5/32 від 13.09.2001 року (набрало чинності з 01.01.2002 року та обов'язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності) встановлено (мовою оригіналу): «Настоящее Положение устанавливает обязательное проставление на транспортных и коммерческих документах (далее - перевозочные документы) печатей и штампов таможенных органов (далее - отметки таможни) государств СНГ при вывозе товаров, а также таможенных органов государств СНГ в местах пересечения таможенных границ при перемещении товаров автомобильным, железнодорожным, авиационным, водным видами транспорта и при смешанном перемещении».
У пункті 3 даного Положення визначено, що уніфікований порядок призначення для ідентифікації товарів, що переміщуються, шляхом попередження заміни перевізних документів.
У позові публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського» зазначає, що відсутність печаток та штампів митних органів на рахунках-фактурах обумовлена тим, що згідно пунктів 9.2, 9.3 зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року № 15-0825-12 рахунки не слідували разом з вантажем, а були отримані позивачем поштою.
Однак викладене твердження спростовується відомостями графи 24 залізничних накладних, де вказані товаросупровідні документи, надані відправником товару, в тому числі по 2 рахунки-фактури, але без номера та дати, що не дає можливості впевнитись, що до митного оформлення подані саме ті документи, які прямували разом з вантажем.
Суд критично оцінює посилання позивача, що, оскільки товар постачається на умовах DAP ст. Соловей/Тополі, згідно яких витрати на транспортування товару несе продавець, то подання документів, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не передбачено Митним кодексом України.
Так, у контракті від 29.04.2015 року № 15-0835-12, додатку № 11 від 29.10.2015 року умовами поставки визначено DAP ст. Соловей/Тополі. Вказані умови поставки передбачають несення продавцем витрат доставки товару до призначення на кордоні України.
За приписами частини 10 статті 58 Митного кодексу України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.
Оскільки позивачем до митного оформлення надано документи, які містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару, та, відповідно, його вартості, було необхідним подання відомостей щодо транспортної складової для проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України обовязковими документами, що підтверджують заявлену митну вартість, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Крім того, позивач помилково вважає, що документом, який підтверджує транспортну складову митної вартості товару, є залізничні накладні, в яких вказано вартість транспортування.
Проте таке твердження позивача про оплату витрат на перевезення продавцем товару спростовується відомостями, зазначеними в графі 23 залізничних накладних, в якій вказано, що оплата провізної плати по Росії здійснює ТОВ «Універсальний експедитор» на підставі договору з РЖД № 734/11 від 01.01.2011 року. При цьому жодних документів щодо взаємовідносин між продавцем та ТОВ «Універсальний експедитор» до митного оформлення не надано.
У наданому позивачем висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.12.2015 року № 3814 зазначено, що заявлена декларантом вартість залізорудного концентрату звмістом заліза 66% на рівні 2092,35 ОСОБА_6/т на умовах поставки DAP ст.Соловей/Тополі може відповідати поточній конюнктурі ринку на підставі аналізу даних спеціалізованого видання «Металл Эксперт. Новости рынка сырья СНГ».
При цьому у даному висновку відсутнє посилання на проаналізований період та конкретні випуски такого видання.
Висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.12.2015 року № 3814 містить інформацію стосовно порядку формування цін на залізорудну сировину на світовому ринку - за довготерміновими контрактами (фіксована ціна, як правило, на один рік) і на вільному ринку (спот) та зазначає, що в Росії торгівля залізорудною сировиною на вільному ринку відбувається в обмежених обсягах, оскільки головним поставляється по корпоративним цінам в рамках вертикально-інтегрованих структур, а також експортується в Україну.
В той же час, як зазначає відповідач у запереченнях, випуски № 40 - № 45 Дайджесту цін товарів на світових ринках видавництва ДП «Укрпромзовнішекспертиза» не містять інформації про рівень цін залізорудного концентрату, а на підставі загальнодоступної інформації компанія ТОВ «Русская горно-металлургическая компанія» (ТОВ «РГМК») належить до вертикально-інтегрованої корпорації «Індустріальна спілка Донбасу» та є ексклюзивним торговим представником підприємства позивача на території Російської Федерації та країн СНД (Інтернет-ресурси www.rgmk.ru, rgmk.spb.ru, www.isd.com.ua.). Отже, за наявною інформацією публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського» та ТОВ «РГМК» контролюються корпорацією «Індустріальна спілка Донбасу». А тому імпорт зазначеного товару можливий лише у спосіб, визначений керуючою компанією (корпорація «Індустріальна спілка Донбасу») через посередника ТОВ «РГМК») , який є підконтрольним керуючій компанії та через неї пов'язаний із кінцевим отримувачем товару.
Викладені обставини створюють перешкоди використання наданого висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 08.12.2015 року № 3814 для підтвердження заявленої митної вартості товару.
З урахуванням вищевикладеного, встановивши, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у звязку з ненаданням витребуваних документів у встановлений строк, відповідач мав обґрунтовані підстави відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та мав право застосувати інший метод визначення вартості.
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Матеріалами справи підтверджується, що у звязку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості та проведено відповідну консультацію з декларантом.
Для проведення коригування митної вартості товару у митного органу була відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (стаття 59 Митного кодексу України) та щодо вартості аналогічних (подібних) товарів (стаття 60 Митного кодексу України).
Методи на основі віднімання та додавання вартості (статті 62 та 63 Митного кодексу України) неможливо було застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
При здійсненні контролю співставлення, тобто порівняння рівня заявленої митної вартості з інформацією, наявною у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів митне оформлення яких вже здійснено, посадовою собою митниці було встановлено, що в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи була відсутня інформація щодо митних оформлень, за якими ввезено ідентичний товар «концентрат залізорудний» за посередницькими угодами.
Разом з тим, у митного органу була наявна інформація, за якою ввезений ідентичний товар «концентрат залізорудний агломераційний» за прямим контрактом, враховуючи якісні показники за вмістом Fe - в середньому від 66,1% - 66,6%, на умовах СРТ Дніпродзержинськ (МД № 110010000/2015/020288 від 13.03.2015 року - середня вартість одиниці товару 2,8569 ОСОБА_6/кг, МД № 110010000/2015/020301 від 13.03.2015 року середня вартість одиниці товару 2,8534 ОСОБА_6/кг) при базовій ціні сировини з базовим вмістом Fe 66% на рівні 2263,00 ОСОБА_6/т без ПДВ та вартості плати за перевезення, при цьому вартість перевезення - 580 ОСОБА_6/т.
Таким чином, базова ціна сировини базовим вмістом Fe 66% на умовах СРТ Дніпродзержинськ «концентрат залізорудний агломераційний» за прямим контрактом складає 2,843 ОСОБА_6/кг, в той час як позивачем за контрактом із посередником заявлено 2,202 RU за кг. Зазначена різниця у вартості товару за прямим контрактом та за контрактом із посередником суттєво виходить за межі комерційного рівня.
Після проведення розрахунків, в яких за основу бралась вартість виробника товару, сформована для продажу товару на території України, тобто за зовнішньоекономічною операцією, а не ціна товарів на внутрішньому ринку країни експортера, Дніпропетровською митницею зроблено висновок, що загальна митна вартість товару вагою 30 978,55 тон складатиме 90 141 431,43 ОСОБА_6 Таким чином, розрахована відповідно до положень частини 5 статті 59 Митного кодексу України середня митна вартість імпортованого товару становить 2,9098 ОСОБА_6/кг.
Статтею 55 Митного кодексу України передбачено що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу; б) право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
В ході судового розгляду встановлено, що митницею дотримано послідовність застосування методів визначення митної вартості, що відображено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2016 року.

Суддя ОСОБА_1