Справа № 808/2284/16
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 рокусправа № 808/2284/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Пологівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2017р. у справі №808/2284/16
за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до: про:Пологівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

25.07.2016р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1І.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Пологівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі Пологівська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. / а.с. 4-9 том 1/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.07.2016р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/2284/16 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 том 1/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог / а.с. 110 том 1/, на те, що Пологівською ОДПІ було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., за результатами якої було складено акт та прийняті податкові-повідомлення-рішення, які були оскаржені позивачем у встановленому законом порядку, та за результатами розгляду було призначено повторну перевірку позивача за результатами якої було складено акт перевірки №906/08-15-13-04/НОМЕР_1 від 24.05.2016р., у якому зазначено виявлені у ході перевірки порушення податкового законодавства, за результатами перевірки на підставі акту перевірки податковим органом 15.06.2016р. було прийнято: - податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі на 19389,22 грн., - вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою позивача зобовязано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 25921,52 грн.; - рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3292,55 грн., при цьому зазначені рішення та вимога не оскаржуються позивачем в частині встановленого порушення щодо не включення ним доходу від торгівлі товарами широкого асортименту за 2013 рік в сумі 21312,24 грн., у звязку з яким позивачу збільшено зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 284,74 грн., штрафні санкції - 71,19 грн., єдиний соціальний внесок - 658,71 грн., штраф - 98,81 гр., а з рештою висновків податкового органу та прийнятими ним рішеннями та вимогою позивач не погоджується з огляду на те, що на його думку ним було правомірно віднесено до витрат вартість придбаних ним паливно-мастильних матеріалів, які були ним використані для перевезення вантажів покупцям, також ним не було допущено випадків подвійного включення таких витрат, також позивач вважає, що ним правомірно віднесено до складу валових витрат протягом перевіряємого періоду витрати на рекламу, а тому висновки податкового органу є безпідставними, крім цього позивач зауважив, що посадовими особами перевірку проведено з порушенням встановленого чинним законодавством порядку проведення перевірок. Просив суд визнати протиправним та скасувати:- податкове повідомлення рішення № від 15.06.2016р., яким позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 19033,29 грн.; - вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.06.2016р., якою позивачу визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 25262,81 грн.; - рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2016р., яким до позивача застосовано штраф у сумі 3193,74 грн..

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2017р. у справі №808/2284/16 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано: - податкове повідомлення рішення № від 15.06.2016р., яким донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 19033,29 грн. в тому числі податок 15226,64 грн., штраф 3806,65 грн.; - вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.06.2016р., якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 25262,81 грн.; - рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2016р., яким застосовано штраф у сумі 3193,74 грн.. (суддя Дуляницька С.М.) / а.с. 185-184 том 4/.

Відповідач, не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2017р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 221-226 том 4/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було зясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 18.01.2017р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Позивач у письмових запереченнях на апеляційну скаргу / а.с. 238-245 том 4/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було обєктивно та повно зясовано усі обставини справи та постановлено у справі правильне рішення без порушень норм чинного законодавства, тому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 18.01.2017р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від 18.01.2017р. у даній справі скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях позивача на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 18.01.2017р. у даній справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач у справі ФОП ОСОБА_1, зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця 30.05.2006р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, як платник податків позивач перебуває на обліку у відповідача /а.с. 10-12 том 1/

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що податковим органом, відповідачем у справі проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт №705/08-13-04/НОМЕР_1 від 15.04.2016р., позивачем було оскаржено у встановленому законом порядку висновки акту перевірки та прийняті на підставі цього акту рішення податкового органу, та за результатами розгляду скарг позивача було призначено повторну перевірку позивача, яка була проведена посадовими особами відповідача у період з 17.05.2016р. та 19.05.2016р. і за результатами якої складено акт № 906/08-15-13-04/НОМЕР_1 від 24.05.2016р. (далі - акт перевірки)

З наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки / а.с.24-51 том 1/ вбачається, що податковим органом за результатами перевірки зроблено висновки про порушення позивачем вимог:

- п. п.177.2., п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (далі ПК України), чим занижено суму податку на доходи фізичних осіб, який необхідно сплатити до бюджету за 2013 - 2015 роках на загальну суму 15511,58 грн., у тому числі за 2013 рік у сумі 6056,16 грн., за 2014 рік у сумі 3892,04 грн. та за 2015 рік у сумі 5563,38 грн.;

- п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та Порядок ведення книги обліку доходів та витрат затверджені Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 року за №1686/24218;

- п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464. Зазначене порушення спричинило не донарахування сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в 2013 2014 роках в розмірі 25920,52 грн., у тому числі за 2013 рік в розмірі 14009,93 грн., за 2014 рік та суму 9003,50 грн., та за 2015 рік на суму 2907,00 грн.

У подальшому, а саме 15.06.2016р., відповідачем на підставі акту № 906/08-15-13-04/НОМЕР_1 від 24.05.2016р. прийнято:

- податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 19389,22 грн., в тому числі за основним платежем - 15511,38 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3877,84 грн. /а.с.13 том 1/;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою позивача зобовязано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 25921,52 грн. /а.с.14 том 1/;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2016, яким до позивача застосовано штраф у сумі 3292,55 грн. /а.с.15 том 1/.

Позивач, не погодившись з висновками податкового органу за результатами перевірки та прийнятим ним рішеннями та вимогою, оскаржив їх в порядку адміністративного оскарження, але скарги були залишені без задоволення, а прийняті відповідачем рішення та вимога залишені без змін/ а.с. 52-65 том 1/, і тому позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог /а.с. 110 том 1/ , зазначив що вищезазначені рішення та вимога не оскаржуються ним в частині встановленого порушення щодо не включення позивачем доходу від торгівлі товарами широкого асортименту за 2013 рік в сумі 21312,24 грн., та нарахуванням у звязку з виявленим порушенням зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 284,74 грн., штрафних санкції - 71,19 грн., єдиного соціального внеску - 658,71 грн. та штрафу - 98,81 грн., а в іншій частині позивач з податковим повідомленням-рішенням, вимогою та рішенням про застосування штрафних санкцій не погоджується вважає їх протиправними та спросив скасувати.

З наданої суду ксерокопії акту перевірки / а.с. 24-51 том 1/ вбачається, що підставою для збільшення позивачу суми грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування стали висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрат у звязку з безпідставним включенням до їх складу витрат з :

- вартості придбаних паливо-мастильних матеріалів на загальну суму 40 618,00 грн. в т.ч. за 2013 р. на суму 16042,43 грн., за 2014 рік на суму 11440,07 грн., за 2015 рік 13135,50 грн. (підстава виключення - відсутність товарно-транспортних накладних);

- подвійного включення до витрат вартості придбаних паливо-мастильних матеріалів;

- витрат на рекламні послуги всього 7667,34 грн. в т.ч. за 2013 рік в сумі 4120,34 грн., за 2014 рік в сумі 2096,33 грн., за 2015 рік в сумі 1450,67 грн.

Під час розгляду даної адміністративної справи вбачається, що позивач здійснює діяльність з продажу та поставки канцелярських товарів контрагентам, що розташовані на території Запорізької області, такі поставки здійснюються значній кількості контрагентів та в більшості випадків невеликими партіями, основними умовами продажу на умовах поставки, DAP або DDU місцезнаходження покупця Міжнародних правил Інкотермс, що передбачає обовязки продавця поставити товар у місце призначення, при цьому для здійснення такого виду господарської діяльності та виконання укладених договорів, позивач використовує власний транспорт, наявність якого перевірена відповідачем, зазначена в акті перевірки, та факт наявності власного транспорту у позивача, який ним використовується для здійснення господарської діяльності, не заперечувався відповідачем під час розгляду даної справи судом, при цьому також встановлено, що перевезення товарів здійснювалось з оформленням передбачених законодавством документів: товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, шляхових листів, на підставі яких позивачем здійснювалось щомісячне списання придбаного палива зі складанням відповідним актів списання, ці документи були надані позивачем посадовим особам відповідача під час проведення перевірки та суду під час розгляду справи, а копії документів долучені судом до матеріалів даної справи /а.с.131-228, а.с.235-249 том 1, а.с.1-250 том 2, а.с.1-249 том 3, а.с.1-5 том 4/.

Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи, та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що надані позивачем під час розгляду справи документи щодо оформлення ним господарських операцій з продажу канцтоварів та перевезення цих товарів їх покупцям, контрагентам позивача, у розумінні ст..ст.1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами , які фіксують факти здійснення певних господарських операцій, оскільки надані позивачем до матеріалів справи документи містять дані про здійснені позивачем операції, зокрема про вантаж та отримувача вантажу, пробіг автомобіля, норми витрат палива тощо, тому колегія суддів вважає, що з урахуванням положень п. 138 ст. 138 Податкового кодексу України позивач мав право на віднесення до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, у відповідному звітному періоді, витрати на придбання паливо-мастильних матеріалів, обсяг використання яких визначено шляховими листами.

Щодо висновків податкового органу за результатами перевірки про подвійне включення позивачем до складу витрат у 2013-2015рр. витрат на придбання палива, то зазначені висновки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наданими суду позивачем у справі копіями Книги обліку доходів та витрат, яка є обовязковою для фізичних осіб-підприємців відповідно до п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, яка велась позивачем у справі у порядку та у формі яка була встановлена нормами законодавства з урахуванням його дії у часі / а.с. 36,37,42-94 том 1 книга обліку доходів та витрат за 2013р., та а.с. 38-41,91-132,133-156 том 4 книга доходів та витрат за 2015р./, у яких: - за 2013р. витрати по використаному паливу позивачем включено в графу 10, та не відображено в графі 6, при цьому дані книги щодо суми витрат відповідають даним податкової декларації (Додаток № 5 до Декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік); - за 2014-2015 роки витрати по використаному паливу позивачем включено в графу 8, та не відображено в графі 6, і відомості книги щодо суми витрат відповідають даним податкових декларацій (Додаток № 5 до Декларації про майновий стан і доходи за 2014-2015 роки).

Також за результатами перевірки податковим органом було зроблено висновок про неправомірність включення позивачем протягом перевіряємого періоду до складу витрат вартості придбаних ним рекламних послу, але з урахуванням положень абз. «г» пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, ст. 1 Закону України «Про рекламу» та змісту наданих позивачем під час розгляду справи на підтвердження замовлення ним рекламних послуг копій договорів про розміщення аудіо реклами в пасажирських ліфтах житлових будинків від 24.04.2013р. /а.с.111-113 том 1/, рахунків-фактур, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) /а.с.114-117 том 1/, додатків до договорів з переліком вулиць та будинків, в яких реклама розміщувалася /а.с.118-121 том 1/, актів здачі-прийняття робіт, рахунків щодо надання рекламних послуг в Бізнес довідці /а.с.122 том 1/, рахунків-фактур та актів здачі-прийняття робіт щодо розміщення реклами в газетах, інформаційних довідниках, на сайті "061.ua" /а.с. 123-130 том 1, а.с.6-29 том 4/, у розумінні ст.ст.1,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами , які фіксують факти здійснення певних господарських операцій, а саме замовлення та оплату позивачем рекламних послуг, у яких рекламувалась саме господарська діяльність позивача, що свідчить про використання таких послуг позивачем для організації власної господарської діяльності та надає йому право на включення понесених ним витрат на рекламні послуги протягом перевіряємого періоду до складу витрат, які враховуються при визначені обєкта оподаткування.

Отже з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, про те, що обрані відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості субєкта владних повноважень, підстави для визначення позивачу податкових зобовязань: - податковим повідомленням рішенням № від 15.06.2016р., в частині донарахування податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 19033,29 грн; - вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.06.2016р., в частині визначення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 25262,81 грн.; - рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2016р., в частині застосування штрафу у сумі 3193,74 грн., які є предметом оскарження у даній справі, не відповідають вимогам Податкового кодексу України, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування таких рішень субєкта владних повноважень.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог у повному обсязі, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення постанову суду першої інстанції від 18.01.2017р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Пологівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.01.2017р. у справі №808/2284/16 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.. 212 КАС України.

Повний текст виготовлено 16.06.2017р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко