Справа № 816/40/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 р.Справа № 816/40/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р. по справі № 816/40/17

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила: визнати протиправними та скасувати рішення від 17 листопада 2016 року про порушення дисциплінарної справи та від 08 грудня 2016 року про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до неї дисциплінарного стягнення; визнати протиправним та скасувати рішення від 10 лютого 2017 року про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю, шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у зв'язку із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді припинення права на заняття адвокатською діяльністю і виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р. по справі № 816/40/17 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано залишено без задоволення позов, оскільки допущено неповноту з'ясування обставин у справі.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові заперечення, відповідно до яких проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги в межах ст. 195 КАС України, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 березня 2016 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області прийнято рішення про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю (т. 1 а.с. 104 - 113).

Вказаним рішенням зупинено право на заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_1 строком на шість місяців у зв'язку із застосуванням до неї дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців та визначено, що право заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_1 зупиняється з 18 березня 2016 року по 18 вересня 2016 року.

Рішення КДК адвокатури Полтавської області від 18.03.2016 р. направлено на адресу позивача та отримано нею 23.03.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (т. 1 а.с. 114).

Позивач оскаржила рішення КДК адвокатури Полтавської області від 18.03.2016 р. до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України.

За результатами розгляду скарги, рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Національної асоціації адвокатів України від 10 червня 2016 року №VI-017/2016 її залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати КДКА Полтавської області від 18 травня 2016 року про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців - залишено без змін (т. 1 а.с. 115 - 117).

До Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області 26 жовтня 2016 року надійшла скарга ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 86 - 87).

У вказаній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що 18 березня 2016 року між нею та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги по справі №524/1223/15ц, однак адвокатом ОСОБА_1 жодних дій по наданню правової допомоги по вказаній справі вчинено не було, як і не було написано жодної заяви, клопотання або заперечень. У зв'язку з неотриманням від ОСОБА_1 правової допомоги ОСОБА_2 звернулась до неї про розірвання договору від 18 березня 2016 року, складання кошторису по виконаній нею роботі та поверненню залишку грошей.

Однак, ОСОБА_1 не розірвала договір про надання правової допомоги, не повернула їй, ані оригіналу довіреності, ані залишку коштів, у зв'язку з чим ОСОБА_2 змушена звернутися до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області зі скаргою на дії адвоката ОСОБА_1 та сприянням у поверненні залишку коштів.

Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області за вказаною скаргою 17 листопада 2016 року прийнято рішення про порушення дисциплінарної справи адвоката ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 136 - 138).

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_2 відносно адвоката ОСОБА_1, 08 грудня 2016 КДК адвокатури Полтавської області прийнято рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, і застосовано до неї дисциплінарне стягнення, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України (т. 1 а.с. 13-15).

У порядку ст. 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішення, прийняте за результатами розгляду дисциплінарної справи від 08.12.2016 року, реалізовано 10 лютого 2017 року шляхом прийняття КДК адвокатури Полтавської області рішення про позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Вказаним рішенням припинено право на заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_1 шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у зв'язку з застосуванням до неї дисциплінарного стягнення у вигляді припинення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України (т. 1 а.с. 204 - 206).

Не погоджуючись з даними рішеннями КДК адвокатури Полтавської області, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що оскаржувані рішення є правомірними, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, при повному та всебічному дослідженню відповідачем усіх обставин дисциплінарної справи та із застосуванням співмірних із допущеними порушеннями наслідків.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 18 березня 2016 року адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги №4 про припинення права власності, знесення самочинно збудованого домоволодіння (т. 1 а.с. 89).

Крім того, 18 березня 2016 року ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 видано довіреність на представлення її інтересів зокрема в загальних судах (т. 1 а.с. 88).

Позивач у суді першої інстанції та у доводах апеляційної скарги, вказуючи на протиправність оскаржуваних рішень, наполягає на тому, що договір від 18 березня 2016 року про надання правової допомоги розірвано 25 березня 2016 року, а інтереси ОСОБА_2 вона представляла не як адвокат, а як приватна особа на підставі довіреності. Також зазначила, що рішення від 10.02.2017 року прийнято без урахування того, що ОСОБА_2 відкликала скаргу, а отже підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальності були відсутні.

З приводу зазначених доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; підвищувати свій професійний рівень; виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 26 цього Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За правилами ч. 1 ст. 31 вказаного Закону право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі: подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності; набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно адвоката за вчинення злочину, крім випадку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 32 цього Закону; накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю; визнання адвоката за рішенням суду недієздатним або обмежено дієздатним.

Статтею 33 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 34 цього Закону підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 36 вказаного Закону право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення перевірки та порушення дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 слугувала скарга ОСОБА_2 щодо неналежного виконання позивачем своїх обов'язків за договором про надання правової допомоги.

Статтею 37 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; порушення дисциплінарної справи; розгляд дисциплінарної справи; прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Отже, виходячи з положення вказаної норми Закону, слідує, що дисциплінарне провадження розпочинається зі стадії проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок, а закінчується - прийняттям рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи.

Частиною першою статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: попередження; зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Отже, рішенням, яким закінчено розгляд дисциплінарної справи, є рішення КДК від 08.12.2016 року, яким адвоката ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва з наступним виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 32 вказаного Закону право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі, в тому числі: накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі, в тому числі: систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

Таким чином, рішенням від 10.02.2017 року реалізовано рішення, прийняте за результатами розгляду дисциплінарної справи, припинено право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_1 шляхом анулювання свідоцтва.

Виходячи з наведеного, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що у відповідача були відсутні підстави для притягнення її до дисциплінарної відповідальністю у зв'язку з відкликанням 09.02.2017 року ОСОБА_2 скарги, оскільки, як на момент проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок, викладених у скарзі, на момент порушення дисциплінарної справи, розгляду дисциплінарної справи, так і на момент прийняття рішення у дисциплінарній справі (08.12.2016 року), яким закінчено розгляд дисциплінарної справи, вказана скарга відкликана не була.

Окрім того, після отримання скаржницею ОСОБА_2 рішення дисциплінарної палати КДКА Полтавської області від 17 листопада 2016 року про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1, нею надано додаткові пояснення, у яких остання наголошувала на тому, що 18 березня 2016 року укладено угоду про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_1, а не з фізичною особою ОСОБА_1, яка надає юридичні послуги.

Водночас, відкликання ОСОБА_2 скарги на момент реалізації прийнятого рішення, не могла слугувати підставою для скасування попередніх рішень КДК.

Щодо суті оскаржуваних рішень та встановлених при їх прийнятті обставин, колегія суддів зазначає наступне.

Так, обставина надання ОСОБА_1 правової допомоги саме як адвокатом, а не фізичною особою підтверджується наявними в матеріалах справи адвокатськими запитами та відповідями на них (т. 2 а.с. 11, 12, 21, 22, 29-30, 31, 69, 71), а також самим договором про надання правової допомоги.

З наявних в матеріалах копій адвокатських запитів ОСОБА_1, судом встановлено, що в якості додатків до них вказано ордер, договір про надання правової допомоги та свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю (т. 2 а.с. 24-26, 72 - 73).

Отже, ОСОБА_1, за наявності рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю від 17.11.2016 року, продовжувала займатись адвокатською діляністю.

Доводи позивача про те, що вказане рішення нею було оскаржено, колегія суддів не приймає як належні, виходячи з того, що за приписами ч. 1 ст. 42 Закону україни «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» оскарження рішення не зупиняє його дії.

Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено неналежне виконання адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов'язків, що виразилось у наступному.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" складаючи Присягу адвоката України, адвокат бере на себе обов'язок дотримуватися Правил адвокатської етики.

Статтею 11 Правила адвокатської етики затверджених 17 листопада 2012 року Установчим З'їздом адвокатів України (далі по тексту - Правила) встановлено, що адвокат зобов'язаний надавати правову допомогу клієнтам, здійснювати їх захист та представництво компетентно і добросовісно.

Відповідно до статті 17 Правил приймаючи доручення на надання правової допомоги, адвокат повинен зважити свої можливості щодо його виконання і зобов'язаний відмовитись від прийняття доручення, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно доручення, норми цих Правил, в яких втілений принцип компетентності, не можуть бути дотримані адвокатом.

Згідно з приписами статті 27 Правил адвокат повинен приділяти кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару розумно необхідну для його успішного виконання увагу.

Статтею 26 Правил встановлено, що адвокат повинен з розумною регулярністю інформувати клієнта про хід виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи.

Абзацом 6 частини першої статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що одним із видів адвокатської діяльності є представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

До професійних обов'язків адвоката під час здійснення адвокатської діяльності, відповідно до статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зокрема віднесено дотримання присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконання рішення органів адвокатського самоврядування та обов'язків, передбачених законодавством та договором про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та статті 28 Правил встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Судом також досліджено текст договору про надання правової допомоги від 18 березня 2016 року укладений між позивачем та ОСОБА_2 та встановленою, що в ньому відсутня інформація про ціну договору, умови її збільшення або зменшення.

Крім того, адвокатом ОСОБА_1 в порушення вимог статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не видано ОСОБА_2 квитанцію про отримання гонорару.

Недотримання позивачем вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" в частині, що регламентують дії адвоката при укладанні договору про надання правової допомоги призвели до порушення прав ОСОБА_2

З приводу доводів позивача про те, що 18.03.2016 року нею, як адвокатом та представником ОСОБА_2 за довіреністю від 18 березня 2016 року, підписано угоду про розірвання договору про надання правової допомоги від 18.03.2016 року та посилання на те, що вона діяла при підписанні договору на підставі довіреності від 18 березня 2016 року, виданої ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

З дослідженої копії довіреності судом встановлено, що ОСОБА_2 довіреністю від 18 березня 2016 року надала ОСОБА_1 право підписувати від свого імені лише процесуальні документи, позовні заяви та апеляційні та касаційні скарги, а не уклади та підписувати угоди та договори.

Доказів обізнаності ОСОБА_2 про наявність угоди про розірвання договору від 18 березня 2016 року позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене угода про розірвання договору від 18 березня 2016 року не може вважатися належним та допустимим доказом в розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надані позивачем до матеріалів справи копії пояснень до позову про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, заперечень до позову, клопотань (т. 1 а.с. 19-26) не можуть вважатися належними доказами виконання позивачем своїх професійних обов'язків, оскільки не містять, ані підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ані відмітки Автозаводського районного суду м. Кременчука про їх отримання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність висновків відповідача щодо неналежного виконання своїх професійних обов'язків позивачем та невиконання нею рішення органу адвокатського самоврядування, а отже систематичне, грубе порушення правил адвокатської етики, що підриває авторитет адвокатури України.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт порушення ОСОБА_1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правил адвокатської етики.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується повністю із висновком суду першої інстанції, так як обставини справи встановлені правильно, докази досліджені вірно, відповідно рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, тому судове рішення не підлягає скасуванню, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р. по справі № 816/40/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 21.06.2017 р.