Справа № 308/13690/16-а
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2017-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леміш О.М.

при секретарі Химинець О.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП у м. Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 2 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 2 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 4-го грудня 2016 року інспектором патрульної поліції 2-ї роти ОСОБА_2 було винесено постанову АР № 053724 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 51 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, нібито керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим паском безпеки.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор ОСОБА_2 зупинив водія ОСОБА_1 04.12.2016 року о 15.25 за адресою вул. Гагаріна, 25 та звинуватив його в тому, що він нібито керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим паском безпеки. 04.12.2016 року, о 15.30, за тією ж адресою вул. Гагаріна, 25, інспектор ОСОБА_2 виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Посилаючись на ч. ч. 2, 3 ст. 258, 283 КУпАП, Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, а також ст. 276 КУпАП, яка вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, позивач зазначає, що в даному випадку за адресою: 88006, м. Ужгород, вул. О. Кошового, буд. 2, де розташоване Управління патрульної поліції м. Ужгород та Мукачева. Проте, інспектор ОСОБА_2 положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 суттєво порушив права ОСОБА_1

Також зазначає, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу інспектор ОСОБА_2 не дав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор ОСОБА_2 проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор ОСОБА_2 пішов до свого патрульного автомобілю, де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином, на думку позивача були встановлені наступні порушення: відповідач ОСОБА_2 незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі; відповідач ОСОБА_2 позбавив позивача ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП; відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Також зазначає, що він вже подавав позовну заяву до Ужгородського міськрайонного суду 05.12.2016 року. Ухвалою по справі № 308/12708/16-а від 21.12.2016 р. суддя Бенца К.К. надала йому термін для усунення недоліків до 31.12.2016 року. Дану ухвалу він отримав поштою 28.12.2016 року. Отже строки необхідні для подання позову він дотримав.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 АР № 053724 від 04.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, вважаючи такий безпідставним та просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 04.12.2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 053724, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП України і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн.

Як зазначено в постанові позивач, керуючи транспортним засобом КІА Cerato, номерний знак НОМЕР_1, 04.12.2016 року о 15 год. 20 хв. в м. Ужгород вул. Гагаріна 25 керував автомобілем будучи не пристебнутим паском безпеки, чим порушив п. 2.3 В Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП України, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, серед іншого, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед іншого, передбачених частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, проаналізувавши рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, на яке посилався позивач щодо протиправності застосування відповідачем скороченої процедури провадження у справі (за місцем вчинення правопорушення), суд звертає увагу на те, що висновки Конституційного Суду України про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, стосуються виключно випадків застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін вже після вказаного рішення Конституційного Суду України, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції законодавцем було розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Такі зміни є чинними та не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ч. 5 ст. 121 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Отже, посилання позивача на те, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, не відповідають нормам чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

Як вбачається із долученого відповідачем до матеріалів справи диску DVD-R, на якому містяться відеоматеріали з нагрудної камери патрульного, що оглядався судом, позивач порушив вимоги п. 2.3 «в» ПДР, а саме чітко видно, що водій для забезпечення безпеки дорожнього руху не користувався ременем безпеки.

Крім того, суд критично оцінює твердження позивача про те, що відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки вказане спростовується оглянутими вище відеоматеріали з нагрудної камери патрульного. Оскаржувану постанову було винесено в присутності позивача, як і зафіксовано на відеозаписі, та засвідчено підписом позивача про отримання копії постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 11, 70, 71, 86, 94, 159-163, 167, 171-2, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП у м. Ужгороді та Мукачеві, інспектора роти № 2 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення постанови, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М. Леміш