Справа № 822/2502/16
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2502/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

14 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Лічман Людмили Вікторівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргі Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області та Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2016 року позивач, ОСОБА_2, звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області з позовом, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати наказ Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №88-о від 11.11.2016 року про звільнення ОСОБА_2;

-поновити ОСОБА_2 на посаді головного державного ревізора-інспектора Деражнянського відділення Красилівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області з 11.11.2016 року;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачами, Державною податковою інспекцію у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області та Красилівською об'єднаною Державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області подано апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та представник позивача заперечили проти задоволення апеляційних скарг та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідачів під час судового засідання підтримала доводи апеляційних скарг та просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 28.03.2006 року працювала в органах Державної податкової служби України, а в подальшому Державної фіскальної служби України.

З 18.03.2015 року ОСОБА_2 працювала на посаді головного державного ревізора-інспектора Деражнянського відділення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області на підставі наказу №36-о від 18.03.2015 року, відповідно до копії трудової книжки позивача.

Згідно п. 4 Наказу Державної фіскальної служби України №175 від 24.02.2016 року "Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Хмельницькій області", наказано реорганізувати Хмельницьку об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області шляхом приєднання до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області. У ході реорганізації Волочиське, Деражнянське та Летичівське відділення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області виключити зі складу вказаної інспекції і включити до складу Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області (т. 1 а.с. 49).

Відповідно до Штатного розпису на 2016 рік Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, 26.01.2016 року затверджено штат в кількості 72 штатних одиниць ( т.1 а.с. 50-51). Цим Штатним розписом Хмельницької ОДПІ від 26.01.2016 року у Деражнянському відділенні було передбачено 4-ри посади головних державних інспекторів та 3-ри посади головних державних ревізорів - інспекторів.

03 березня 2016 року на виконання наказу Державної фіскальної служби України №175 від 24.02.2016 року, у зв'язку з реорганізацією Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області шляхом приєднання до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області ОСОБА_2 попереджено про наступне звільнення із займаної посади не раніше 03.05.2016 року, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП (т. 1 а.с. 52 ), з яким позивач ознайомлена 03.03.2016 року, що підтверджується підписом ОСОБА_2

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 була відсутня на роботі у період з 05.05.2016 року по 09.11.2016 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та із перебуванням у відпустці.

Згідно п.1 Наказу Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №88-о від 11.11.2016 року "Про звільнення ОСОБА_2.", на підставі попередження про наступне вивільнення, відповідно до п.1 ч.1, ч.4 ст. 87 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII "Про державну службу", наказано припинити державну службу та звільнити ОСОБА_2 11 листопада 2016 року з посади головного державного ревізора-інспектора Деражнянського відділення Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, у зв'язку із зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с. 63).

Не погоджуючись з діями відповідачів, позивач звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що реорганізація органів Державної фіскальної служби України не може бути підставою для звільнення позивача з займаної посади без дотримання висог трудового законодавства, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті другої КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою та мають, серед іншого, право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом першим частини першої статті 40 цього Кодексу передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, відповідно до вимог частини другої цієї статті, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.1 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

У відповідності до частини другої цієї статті, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналізуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП колегія суддів приходить до висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Наведена вище правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.03.2015 по справі № 21-52а15.

В матеріалах справи міститься довідка №424/8/22-25-04 від 06.01.2017 року Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_2 у період з 03.03.2016 року по 11.11.2016 року пропозицій про заміщення вакантних посад Хмельницькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Хмельницькій області не надавалось, оскільки відповідач знаходиться в стані припинення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно попередження про наступне вивільнення ОСОБА_2 від 03.03.2016 року зазначено, що пропозиції щодо заміщення вакантних посад позивачу можуть бути запропоновані адміністрацією Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області після затвердження штатного розпису.

Про те, жодних доказів надання пропозиції Красилівською об'єднаною Державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо заміщення вакантних посад судом першої суду не надано.

Відповідно до Переліку змін №1 до Штатного розпису на 2016 рік Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області на 2016 рік, 31.05.2016 року затверджено штат в кількості 97 штатних одиниць. Відповідно до Штатного розпису Красилівської ОДПІ від 31.05.2016 року, Деражнянське відділення має 3-ри посади головних державних ревізорів - інспекторів та 2 посади головних державних інспекторів. ( т.1 а.с. 42-43).

Згідно довідки Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №/8/22-10-04-023 від 27.12.2016 року встановлено, що 02.06.2016 року до Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції, відповідно до затвердженого штатного розпису були призначені в порядку переведення із Хмельницької об'єднаної Державної податкової інспекції 5 працівників Деражнянського відділення, а саме: головні державні ревізори - інспектори Лось Г.Г., Нич О.В. та Середюк С.С.; державні інспектори Мазур Ю.М. та Кондратюк Л.В. (т.1 а.с. 101).

02.06.2016 року з Деражнянського відділення Хмельницької ОДПІ призначено в порядку переведення на посади головних державних ревізорів - інспекторів Деражнянського відділення Красилівської ОДПІ: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Про те, щодо позивача, яка займала аналогічну посаду в Деражнянському відділенні Хмельницької ОДПІ, яка реорганізовувалась, відповідно до Наказу Державної фіскальної служби України №175 від 24.02.2016 року, таких дій не вчинено, що є протиправним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що стаж роботи позивача станом на 01.03.2016 року складає 04 року 11 місяців, та крім того, позивач є інвалідом ІІ групи, що не було враховано відповідачем при звільненні ОСОБА_2

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при звільнення ОСОБА_2 Хмельницькою об'єднаною Державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області порушено вимоги ч.1 ст.49-2 КЗпП України, оскільки ні Хмельницькою об'єднаною Державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області, ні Красилівською об'єднаною Державною податковою інспекцію Головного управління ДФС у Хмельницькій області не запропоновано позивачу жодної посади в Красилівській об'єднаній Державній податковій інспекції ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №88-о від 11.11.2016 року "Про звільнення ОСОБА_2." є протиправним та підлягає скасуванню, а ОСОБА_2 поновленню на посаді головного державного ревізор - інспектора Деражнянського відділення Красилівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області з 12 листопада 2016 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень статті 32 КЗпП не впливає на вирішення справи по суті.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У випадках вимушеного прогулу працівника застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Згідно п. 2 Порядку встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 10846/14-15/13 від 20.07.2015 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» кількість робочих днів листопаді та грудні складає по 22 дні.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України № 1535/0/14-16/13 від 05.08.2016 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів у січні 2017 року складала 20, у лютому - 20, у березні - 22, у квітні - 19, травні - 20.

Таким чином, тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення протиправного наказу відповідача, необхідно обраховувати з 11.11.2016 по 12.02.2017 та становить 68 робочих днів.

Згідно довідки Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області №30036/050-022 від 22.12.2016 року, середньоденний заробіток позивача становить 117,50 грн, а середньомісячна заробітна плата складає 2 585 грн.

Таким чином, з урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 11.11.2016 по 17.02.2017, розмір заробітної плати, що підлягає виплаті позивачу становить 7 990 грн (117,50 грн * 68 робочих днів), з врахуванням обов'язкових податків і зборів.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності до ст. 201 цього Кодексу підставами для зміни судового постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни постави суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області та Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2017 року змінити.

Абзац 4 резолютивної частини викласти в такій редакції: "Стягнути з Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2016 року по 17.02.2017 року в сумі 7 990 грн."

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 червня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.