Справа № 316/314/17
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/314/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Енергодарського міського суду 02.03.2017 року з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, в якому зазначив, що він перебуває на обліку в УПФУ в м. Енергодар Запорізької області як одержувач пенсії зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах по Списку №2 у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з постановою КМУ від 21.12.2016 року за №988, у зв'язку реорганізацією територіальних органів пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, у зв'язку з реорганізацією, було перейменовано в Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України (а.с.59,60,61). Таким чином відповідачем по справі є саме Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В обґрунтування вимог позову, позивач зазначає наступне:

3 01 жовтня 2013 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки йому виповнилося 60 років, і тому 09.02.2016 року він звернувся до УПФУ в м. Енергодар Запорізької області із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. Але УПФУ в м. Енергодар Запорізької області йому в цьому відмовило посилаючись на те, що він вже й так отримує пенсію за віком.

Вважає дії відповідача такими, що порушують його права, тому просить суд визнати їх протиправними та зобов'язати управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області призначити йому пенсію за віком з 09 лютого 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, а також стягнути з відповідача судовий збір 640 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн..

Позивач в судове засідання не з'явився, просить розглянути справу без його участі, вимоги задовольнити, про що надав суду письмову заяву (а.с.39).

Представник відповідача Василенко І.В. вимоги адміністративного позову не визнала та просила у задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення (а.с.49-54).

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачу з червня 2010 року, у віці 57 років призначено пенсію за віком по Списку №2 відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в порядку п. «б» ст.13 Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення», яку позивачу було призначено на підставі особистої заяви про призначення пенсії за віком по Списку №2.

В лютому 2017 року Позивач звернувся до Управління з питання призначення пенсії відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються наступні види державних пенсій: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років, а отже окремого виду пенсії, як пенсія за віком на пільгових умовах - не передбачено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у редакції діючої на час призначення пенсії Позивачу, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників,затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Таким чином, пенсія за віком на пільгових умовах призначається зі зменшенням пенсійного віку, у зв'язку з наявністю на підприємстві шкідливих або важких умов праці.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає тільки наступні види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі/ каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, позивачу вже було призначено пенсію за віком, але зі зменшенням пенсійного віку, обумовленою п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач працював на підприємстві з шкідливими умовами праці, вік позивача було знижено на 3 роки та призначено пенсію у віці 57 років.

Таким чином пенсія за віком на пільгових умовах являється пенсією за віком, але зі зниженням віку, з якого особа має право на призначення цього виду пенсії.

Відповідно до письмового заперечення, наданого відповідачем (а.с.49-54), пенсія за віком та пенсія за віком на пільгових умовах відрізняється фінансуванням. Пенсія за віком фінансується з бюджету Пенсійного фонду України, але з наступним відшкодуванням відповідних витрат підприємствами, до досягнення пенсіонером віку, що передбачено ст.26 та ч.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, до досягнення позивачем 60-ти років, підприємство відшкодовувало відповідні витрати Пенсійному фонду України. А з досягненням позивачем 60-ти річного віку, пенсія позивачу фінансується з бюджету Пенсійного фонду України. У вересні 2013 року позивачу виповнилося 60 років. Оскільки позивач продовжував працювати до 2011 року, ОСОБА_1 під час роботи та, отримуючи пенсію за віком, використав право на проведення перерахунків пенсії за віком з додаванням стажу та заробітної плати, відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення пенсії. Зокрема, індивідуальний перерахунок пенсії позивачу, з додаванням стажу та заробітної плати, проводився у листопаді 2012 року на підставі заяви про перерахунок пенсії за віком від 13.09.2012 року (а.с.57). При перерахунку пенсії з додаванням стажу та заробітку Управлінням було здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та включені всі складові заробітної плати з якої сплачені страхові внески. Таким чином з 2010 року по теперішній час позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Період роботи особи після призначення пенсії дає право на проведення перерахунку пенсії в порядку, передбаченому ч.4 ст.42 Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу або стажу та заробітної плати пенсіонера, але здійснення зазначених перерахунків пенсії можливо у разі отримання особою пенсії за віком.

Таким чином, суд погоджується з вищевикладеним у запереченні відповідача та вважає, що позивачем невірно зазначено, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» передбачає інші підстави та порядок призначення та перерахунку пенсій та ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на загальних підставах з жовтня 2013 року, відповідно до ст.26 Закону №1058. Суд вважає зазначене твердження позивача необґрунтованим, оскільки з набуттям чинності з 01.01.2004 року Закону України №1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивачу здійснювався перерахунок та з 2010 року ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до цього Закону, проте ст.ст.12,13 Закону №1788, якими призначалися та призначаються по теперішній час пенсії за віком на пільгових умовах, залишилися чинними.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, діюче пенсійне законодавство надає можливість отримувати або пенсію за віком, або пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, або пенсію у зв'язку із втратою годувальника, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Також суд зауважує на тому, що такого виду пенсії як «пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку» або «пільгова пенсія» не існує. Втім, ст.2 Закону №1788 та ст.9 Закону №1058, передбачено пенсію за віком на пільгових умовах, яка призначається зі зменшенням пенсійного віку, у зв'язку з наявністю на підприємстві особливо шкідливих або шкідливих умов праці.

Перехід з одного виду пенсії на інший, існування альтернативного вибору можливе лише у випадку, коли вид отримуваної пенсії є іншим ніж той, на який хоче перейти особа. Оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, яка йому була призначена у червні 2010 року, що підтверджується відповідною заявою та протоколом (а.с.58), тому підстави для призначення пенсії за віком ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 09.02.2017 року відсутні, так як така пенсія позивачу вже призначена.

Крім того, у зв'язку з тим, що в задоволенні основної вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, судом відмовлено, також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М. В. Капустинський