Справа № 161/1647/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4907/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Носа С.П., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Головного управління національної поліції у Волинській області Васюти Володимира Миколайовича про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.02.2017 року звернувся в із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що не вбачає в своїх діях порушень ПДР, оскільки під час руху по мобільному телефону не розмовляв. Крім того, інспектором не було не з'ясовано майнового стану, пом'якшуючих та обтяжуючих обставин, тобто без всебічного з'ясування всіх обставин справи і тим самим при накладенні стягнення не було забезпечені його права, передбачені чинним законодавством.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року в задоволенні позовний вимог відмовлено. Суд виходив із того, що позивач не зазначив та не представив суду доказів неправомірності дій інспектора поліції при складанні постанови та накладенні на нього адміністративного стягнення. Факт порушення підтверджено відеозаписом з нагрудного відео реєстратора інспектора.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що судом першої інстанції не врахованого того факту, що поліцейський не наділений правом зупиняти транспортні засоби. При винесенні постанови були порушенні права та охоронювані законом інтереси, передбачені ст. 268 Кодексу про адміністративні правопорушення України (КУпАП). Також порушено ст. 251, 280 КУпАП, не з'ясовано всі обставини справи, не відбирались пояснення, свідки не допитувались тощо. Складання відповідачем постанови відбулося у службовому автомобілі та без участі позивача.

Не враховано позицію Конституційного Суду України (КСУ) у рішенні від 26.05.2015 року № 5-рп/2015.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він під час руху по вул. Ковельській в м. Луцьку користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руці. (а.с. 7).

Відповідно до ст. 35 Закону України (ЗУ) «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Відтак, твердження позивача про відсутність правових підстав у поліцейського для зупинки транспортного засобу не знайшло свого підтвердження, оскільки таким правом він наділений прямою нормою закону.

Щодо фіксації самого правопорушення передбаченого п. 2.9 Правил дорожнього руху (ПДР) України, то із перегляду диску відео реєстратора патрульного вбачається, що позивач визнав факт отримання телефонного дзвінка на який він змушений був відповісти.

Крім того, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав КСУ в рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/15, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 березня 2017 року по справі № 161/1647/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді С. П. Нос
В. П. Сапіга

Повний текст судового рішення виготовлено 16.06.2017 року