Справа № 812/688/17
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 червня 2017 року СєвєродонецькСправа № 812/688/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Широкої К. Ю.,

при секретарі: Ждановій Г. Є.,

за участю

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Красноруцького О. М.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України) щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році;

- зобов`язати Міністерство оборони України (Центральної військово-лікарську комісію Міністерства оборони України) розглянути питання щодо встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду вмотивоване тим, що позивач фактично оскаржує відмову Центральної військово-лікарської комісії Міноборони у встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) ОСОБА_1 з виконанням ним обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній республіці Афганістан у 1986 році, викладену у листі від 06.12.2016 року № 6970. Самі позовні вимоги підтверджують той факт, що даний предмет спору безпосередньо пов`язаний з проходженням позивачем військової служби, через шо до даних правовідносин встановлюється спеціальний строк позовної давності, а саме місячний термін. Позивач звернувся до суду 12 травня 2017 року. Відповідь, яку фактично оскаржує позивач була надана у листі від 06.12.2016 року № 6970. Таким чином, з моменту отримання позивачем оскаржуваного ним рішення минуло більше п`яти місяців, що більше, ніж це передбачено КАС України.

Представник позивача заперечував проти залишення без розгляду позовної заяви посилаючись на те, що позивачем оскаржується саме бездіяльність Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України) щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році для вказаних праводносин застосовується загальна норма статті 99 КАС України, а саме шестимісячний строк.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Посилання представника відповідача, на пропуск позивачем строку подачі до суду адміністративного позову (місячний строк) є незмістовним з таких підстав.

Так, згідно вищевказаної позовної заяви предметом спору є визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України) щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році; зобов`язання Міністерство оборони України (Центральної військово-лікарську комісію Міністерства оборони України) розглянути питання щодо встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році (а.с. 2-4).

В 2016 році в усній формі позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та просив розглянути документи щодо встановлення причинного зв`язку його захворювання з наслідками поранення при виконанні обов`язків військової служби у складі обмеженого контингенту військ на території Демократичній Республіці Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР (військова частина НОМЕР_1 ), період служби 09.11.1985-29.05.1987. Листом від 06.12.2016 № 6.970 Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України позивачу надано відповідь, в якій повідомлено що згідно п. 21.3 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1110/15800, протоколу узгоджувальної наради МО України від 18.10.2016, затвердженого заступником Міністра Оборони України - керівником апарату, розпорядження Директора Військово-медичного Департаменту № 249/3/4843 від 02.07.2015, розпорядженням начальника ЦВЛК № 6058 від 19.10.2016, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії, у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань. Тому, для встановлення причинного звязку поранень, позивачу запропоновано звернутися за належністю до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України. У зв`язку із наведеним, надані позивачем до розгляду документи були йому повернуті. 14.02.2017 позивач звернувся з листом до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України з аналогічними вимогами (а.с. 54). У свою чергу Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України, листом № 73 від 24.02.2017 повідомила позивача, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником лише колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР. Одночасно, Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України у вказаному вище листі зазначила, що у зв`язку з тим, що призов позивача на строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювались на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР та згідно із законодавством він перебуває на військовому обліку у відповідному військовому комісаріаті Міністерства оборони України, то вирішення питання щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень) із виконанням позивачем обов`язків військової служби під час перебування на території Демократичної Республіки Афганістан у складі Прикордонних військ КДБ СРСР у період належить до повноважень Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України. В судовому засідання позивач пояснив, що вказана відповідь позивачем була отримана в березні 2017 року, точну дату він повідомити не може, оскільки на отриманому конверті не продивляється поштовий штамп з датою надходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено строк звернення до суду. Предметом позову є саме бездіяльність Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України) щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання в Демократичній Республіці Афганістан у 1986 році та зобов`язання Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарську комісію Міністерства оборони України) розглянути питання щодо встановлення вказаного причинного зв`язку. Позивач дійсно проходив строкову військову службу у період з 24.04.1985 по 03.06.1987, звільнений в запас. Однак, предмет позову не стосується проходження позивачем строкової військової служби у період з 24.04.1985 по 03.06.1987, а стосується здійнення Міністерством оборони України своїх владних управлінських функцій. Тому в даному випадку слід застосовувати шестимісячний строк, який передбачений частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює право на судовий захист. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. (ч.4 ст.6 КАС України).

За наведених обставин суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача без розгляду є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду питання встановлення причинного зв`язку поранення з виконанням обов`язків по несенню військової служби - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення на неї можуть бути включені в апеляційну скаргу на кінцеве рішення у цій справі.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 червня 2017 року.

Суддя К.Ю. Широка