Справа № 817/2481/16
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2017 р.Р і в н е 817/2481/16
10год. 10хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області

до Громадянина НОМЕР_2
про стягнення заборгованості , -
В С Т А Н О В И В:

Дубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до громадянина НОМЕР_2 (далі - відповідач, ОСОБА_1М.) про стягнення заборгованості.

Позивач з мотивів зазначених в позовній заяві просив позов задовольнити повністю. Представник Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області в судове засідання не прибув, просив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Відповідач подав заперечення на позов, в яких зазначив, що 20.08.2015 року ним в повному обсязі сплачено транспортний податок за користуванням автомобілем, що підтверджується відповідною квитанцією. Крім того, повідомив, що транспортний засіб 17.11.2015 року знятий з обліку. А тому, заборгованість є погашеною, як наслідок у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Як вбачається із облікової картки платника податку НОМЕР_2 (НОМЕР_1), контролюючим органом нараховано заборгованість по транспортному податку з фізичних осіб (18011000) за 2016 рік на суму 25000грн.(а.с.5).

Дана заборгованість виникла на підставі:

- податкового повідомлення - рішення форми "Ф" №60745-13 від 30.06.2016року на суму 25000грн.(а.с.4).

Вказане податкове повідомлення - рішення було надіслане на адресу відповідача, однак повернулося із відміткою "за закінченням терміну зберігання" (зворотній бік а.с.4).

В силу вимог ст.59 Податкового кодексу України, позивачем було виставлено податкову вимогу форми "Ф" від 06.09.2016 року № 18463-17 на загальну суму 25000грн., яка була вручена відповідачу 09.09.2016 року, про що поставлено підпис(а.с.6).

Згідно із автоматизованою базою даних НАІС, територіального сервісного центру 5642 РСЦ МВС у Рівненській області, 17.11.2015 року за громадянином НОМЕР_2 був знятий з обліку автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, кузов JTMCV05JX04069951, що підтверджується копією довідки від 17.02.2017 року №31/17/5642-45(а.с.29).

Також, згідно із автоматизованою базою даних НАІС, територіального сервісного центру 5642 РСЦ МВС у Рівненській області, станом на 11.04.2017 року за громадянином НОМЕР_2 (НОМЕР_1) зареєстровано лише автомобіль марки RENAULT KANGOO, кузов НОМЕР_3(а.с.49, 50).

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст. 38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Крім того, у відповідності до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року(п.267.2.1 ст.267 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.267.3.1 цієї статті, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті(п.267.4 ст. 267 Податковий кодекс України).

Пунктами 267.5.1, 267.6.2 ст.267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, а податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Я вбачається із матеріалів справи, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення форми "Ф" №60745-13 від 30.06.2016року, яким визначено НОМЕР_2 податкове зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб (18011000) за 2016 рік, у розмірі 25000грн.

Однак, суд звертає увагу, що наявними доказами встановлено, що на момент визначення грошового зобов'язання контролюючим органом, громадянином НОМЕР_2 17.11.2015 року був знятий з обліку автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200, кузов JTMCV05JX04069951.

Таким чином, у даному випадку відсутній об'єкт та база оподаткування для розрахунку та справляння податку у відповідності до ст.267 Податкового кодексу України.

Отже, відповідач НОМЕР_2 - не є платником транспортного податку з фізичних осіб у розумінні ст. 267 Податкового кодексу України, а тому у нього відсутній обов'язок щодо сплати зазначеного грошового зобов'язання.

Більше того, відповідачем надано докази сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік на суму 25000грн. за користування транспортним засобом, що підтверджується квитанцією № 13150932 від 20.08.2015року.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог. Натомість, відповідач надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Отже, при зазначених обставинах, вимоги позивача відхиляються судом як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості прийнятого податкового повідомлення - рішення форми "Ф" №60745-13 від 30.06.2016року та безпідставності позовних вимог.

Оскільки факт наявності у відповідача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у суду відсутні докази понесення судових витрат, то судові витрати не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області до громадянина НОМЕР_2 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.