Справа № 2а-738/10/0970
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Київ К/800/4755/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Пасічник С.С.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області до Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2010 року Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області звернулося до суду з позовом, після уточнення вимог якого, просило стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на свою користь заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в сумі 50147,47 гривень за період з 2000 року по 2006 рік.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2010 року скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій

в сумі 50147,41 гривень.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року та залишити без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2010 року.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, за змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених, зокрема, відповідно пунктів «б» - «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII, було врегульовано Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до положень якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

За змістом абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату і доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів «б» - «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

За приписами пункту 6.4 вказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 зазначеної Інструкції.

Суди встановили, що Управлінням Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області направлялися на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідно до пунктів «б» - «з» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII.

Судом апеляційної інстанції досліджено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, картки особового рахунку, розрахунок суми заборгованості, і встановлено, що за період з 2000 року по 2006 рік у відповідача виникла заборгованість в сумі 50147,41 гривень по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій зазначеним особам.

Відповідні розрахунки були отримані відповідачем, однак сума заборгованості у розмірі 50147,41 гривень ним у добровільному порядку не погашена.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 15 статті 106 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права суд апеляційної інстанції ухвалюючи рішення дійшов вірного висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини 15 статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, не застосовуються.

Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 25 листопада 2015 року (справа № 21-3122а15).

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи встановлені судами обставини цієї справи та вищенаведені норми права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків апеляційного суду, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області до Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Долинського газопереробного заводу Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.