Справа № 2а-7081/12/1370,2а/456/10/15
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/9679/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Матковська З.М.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від відповідача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2015 року по справі № 2а-7081/12/1370, 2а/456/10/15 за позовом Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Самбірської КЕЧ району до Стрийської міської ради, треті особи - ТзОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Глобус», ДП «Аеропорт Львів-2», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання нечинним рішення органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И В :

Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону звернувся в суд в інтересах держави, уповноваженим органом якої здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України в особі Самбірської КЕЧ району до Стрийської міської ради Львівської області, треті особи ТзОВ «Компанія з управління активами «Інвестиційна група «Глобус», ДП «Аеропорт Львів-2», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання нечинним п. 1.5 рішення Стрийської міської ради №196 від 27.11.2007 року «Про вилучення і надання земельних ділянок суб'єктам підприємницької діяльності».

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону впродовж січня-лютого 2011 року проводились прокурорські перевірки додержання службовими особами вимог щодо утримання військових об'єктів відповідно до вимог Законів України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», «Про використання земель оборони» що стосується збереження військового майна у Міністерстві оборони та Збройних Силах України.

У ході перевірки встановлено, що 27.11.2007 року XIII сесією V Демократичного скликання Стрийської міської ради Львівської області прийнято рішення №196 «Про вилучення і надання земельних ділянок суб'єктам підприємницької діяльності», згідно з яким вилучено з землекористування ДП МО України «Аеропорт Львів-2» земельну ділянку площею 2,02 га за адресою: АДРЕСА_1 за згодою землекористувача - Міністерства оброни України. Вказане рішення Стрийською міською радою прийняте на підставі листа Міністерства оборони України №220/36 від 03.01.2007 року про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 2,02 га, що розташована по АДРЕСА_1. Однак, згідно з інформацією ТВО директора Адміністративного департаменту Міністерства оборони України ОСОБА_7 у Адміністративному департаменті Міністерства оборони України лист № 220/36 від 03.01.2007 року (бланк № 002452), на ім'я голови Стрийської міської ради ОСОБА_8, за підписом міністра оборони України ОСОБА_9, про згоду на припинення прав користування земельною ділянкою загальною площею 2,02 га, розташованої по АДРЕСА_1 не реєструвався. На рішення Стрийської міської ради від 27.11.2007 року №196, згідно з яким затверджено технічну документацію із землеустрою для укладення договорів оренди землі з ТзОВ «Брюс» по вул. Сірка,6 площею 1,9579 га та вирішено передати в оренду із земель Міністерства оборони України, внесено протест прокурора №06/6308 від 06.10.2010 року, однак зазначений протест Стрийською міською радою відхилений.

Як зазначає прокурор, дана земельна ділянка перебувала на обліку та була закріплена за Самбірською КЕЧ району, знаходилась в користуванні ДП «Аеропорт Львів-2» та на яку у Міністерства оборони України є в наявності державний акт на право постійного користування землею. Оскільки землекористувачем - Міністерством оборони України, згоди на вилучення спірної земельної ділянки не надавалось, то оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування суперечить вимогам Земельного кодексу України, а тому, на думку заявника, його слід визнати нечинним.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2015 року по справі № 2а-7081/12/1370, 2а/456/10/15 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.

Представник Стрийської міської ради в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує.

Представник ТзОВ «КУА «ІГ «Глобус» надав суду пояснення по суті поданої апеляційної скарги. Просить в задоволені апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 2 Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 7 ч. 1 ст. З КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа. інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Частиною другою статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини першої статті 10, статті 25, пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ч. 1 ст. 10, ст. ст. 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу. Координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 положення пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень.

Водночас, Конституційний Суд України зазначив, що положення пункту 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикції адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дії чи бездіяльності.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому ст. 152 Земельного Кодексу України з урахуванням обов'язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 55 Конституцій України і ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно п.1.5 рішення Стрийської міської ради Львівської області від 27.11.2007 року №196 «Про вилучення і надання земельних ділянок суб'єктам підприємницької діяльності» міська рада вирішила вилучити з землекористування земельні ділянки за згодою землекористувачів ДП МОУ «Аеропорт «Львів-2» за адресою: АДРЕСА_1 площею 2,02 га.

Колегія суддів зазначає, що припинення права на землю унормоване главою 22 Земельного кодексу України.

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою. За приписами наведеної норми такими підставами є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати. Зазначений перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає (тобто, інші юридичні факти не можуть розглядатись, як підстава припинення права користування земельною ділянкою).

Порядок здійснення добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою унормований частиною 3 статті 142 Земельного кодексу України. У розумінні зазначеної норми добровільна відмова - це самостійне волевиявлення землекористувача, яке пов'язане з небажанням подальшої експлуатації належної йому земельної ділянки. Вона реалізується шляхом подачі відповідної заяви до власника земельної ділянки. Порядок вилучення земельних ділянок та компетенція відповідних державних органів, щодо земель, які вилучаються, передбачені статтею 149 Земельного кодексу України. Самостійною підставою для припинення права користування земельною ділянкою є і припинення діяльності державних та комунальних підприємств установ та організацій. Припинення діяльності зазначених юридичних осіб, пов'язане з неможливістю подальшої діяльності відповідного підприємства, установи чи організації, у зв'язку із чим, остання не може виконувати свої юридичні обов'язки та реалізовувати суб'єктивні права. Припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ, організацій відбувається у разі їх ліквідації або реорганізації.

Усі інші підстави припинення права користування земельною ділянкою, наведені у статті 141 Земельного кодексу України, пов'язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства.

В залежності від необхідності щодо забезпеченості задоволення відповідних потреб суспільства земельне законодавство України, поділяє землі України за їх цільовим призначенням на певні категорії.

За приписами статті 19 Земельного кодексу України землі України поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Як встановлено попередньою судовою інстанцією, спірна земельна ділянка належать до земель оборони.

З листа Міністерства оборони України від 03.01.2007 року № 220/36 вбачається, що Міністерство оборони України дає згоду на припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 2,02 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні посилався на відсутність такого листа, і відповідно згоди Міністерства оборони на припинення права користування земельною ділянкою.

Представник відповідача повідомив суд про наявність оригіналу листа МО України, який зазначено вище, та знаходиться у Стрийському відділі поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, який на підставі постанови про проведення виїмки, вилучався 12.11.2010 року старшим слідчим СВ Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_10, в межах кримінальної справи № 130-1391.

Для з'ясування всіх обставин у даному спорі, Львівський апеляційний адміністративний суд звернувся із запитом до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області щодо наявності такого листа в матеріалах кримінальної справи № 130-1319, та просив представити такий в судове засідання.

Паперовий конверт, в якому знаходиться лист Міністерства оборони України від імені міністра оборони України ОСОБА_11 до голови Стрийської міської ради ОСОБА_8 з реквізитами бланку 002452 та вихідним номером 220/36 від 03.01.2007 року надійшов на адресу суду 16.03.2017 року (вх. № 5459/17).

В судовому засіданні оригінал листа було оглянуто та досліджено, а належно завірена копія долучена до матеріалів справи.

Окрім зазначеного Львівський апеляційний адміністративний суд двічі звертався із запитом до Міністерства оборони України (01.03.2017р. (вих. № К-467/17) та 24.05.2017р. (вих. № К-1121/17) чи на даний час на балансі Міністерства оборони України перебуває спірна земельна ділянка, розташована на АДРЕСА_1.

Відповіді на зазначені запити на день розгляду справи - 19.06.2017 року, на адресу суду не надійшло.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення, дотримався вимог чинного законодавства.

Окрім зазначеного колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно п. е ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване рішення міської ради приймалося на підставі листа Міністерства оборони України № 220/36 від 03.01.2007 року, даний факт підтверджується матеріалами справи, позивачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Окрім зазначеного, підприємством Міністерства оборони України було відчужено об'єкти нерухомого майна, що розміщені за адресою по АДРЕСА_1. Відповідно до набувачів зазначеної нерухомості перейшло право на земельну ділянку, на якій розміщена вказана нерухомість.

ТзОВ «Брюс» правомірно звернулося до відповідача про необхідність передання в користування земельної ділянки, що знаходиться під об'єктом нерухомості, який був придбаний ним у ДП Міністерства оборони «Аеропорт-Львів 2». На момент прийняття оскаржуваного рішення власником нерухомого майна було ТзОВ «Брюс», якому відповідач правомірно й виділив земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 для обслуговування придбаної нерухомості.

ТзОВ «Брюс» добросовісно виконало всі вимоги законодавства щодо відведення та надання земельної ділянки в оренду, отримало всі необхідні дозвільні документи, уклало договір оренди землі, який належним чином виконувало та сплачувало до бюджету орендну плату.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону залишити без задоволення, а постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2015 року по справі 3 2а-7081/12/1370, 2а/456/10/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді З. М. Матковська
І. І. Запотічний

Повний текст судового рішення виготовлено 22.06.2017р.