Справа № 807/1137/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/3357/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №807/1137/16 за позовом ОСОБА_3 до Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

23.08.2016 ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, просила, враховуючи заяву від 04.10.2016: скасувати розпорядження голови Тячівської РДА Закарпатської області №230-к від 02.08.2016; поновити позивача на роботі на посаді начальника відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської області; зобов'язати голову Тячівської РДА Закарпатської області оплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати голову Тячівської РДА Закарпатської області відшкодувати нанесену моральну шкоду в розмірі сто тисяч гривень; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано Розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 02 серпня 2016 року № 230-к «Про звільнення ОСОБА_3»; поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді начальника Відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації, головного архітектора Тячівського району з 03 серпня 2016 року; стягнено на користь ОСОБА_3 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 03 серпня 2016 року по 27 січня 2017 року у розмірі 11277,80 грн.; постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника Відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації, головного архітектора Тячівського району та в частині стягнення на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1864,58 грн. допущено до негайного виконання; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Тячівської РДА Закарпатської області подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.01.2017 та винести нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що розпорядження Тячівської РДА від 25.01.2016 №30 «Про ліквідацію відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації» та розпорядження Тячівської РДА №48 «Про утворення відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації» прийняті у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом та позивачем не оскаржувались. Вказує, що законодавством чітко визначено, що рішення про спосіб припинення діяльності юридичної особи приймає уповноважений на те орган, а в даному випадку це голова Тячівської РДА. Розпорядженням голови Тячівської РДА від 25.01.2016 №30 прийнято рішення саме ліквідувати відділ без правонаступника. Зауважує, що застосований судом першої інстанції Порядок №1074 від 20.10.2011 не розповсюджує свою дію на місцеві органи виконавчої влади, яким є відповідач. Апелянт зазначає, що проведення конкурсу на посаду начальника відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури було обов'язковим відповідно до вимог Закону України «Про архітектурну діяльність». Переведення позивачки на новостворену посаду є неможливим, оскільки процедура зайняття даної посади передбачає проходження конкурсу. Вважає, що з боку відповідача вчинені всі необхідні дії щодо дотримання трудового законодавства, дотримання прав позивача та вжито всі можливі заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу, однак позивач не надала згоди щодо переведення ні на одну із запропонованих посад, участь у конкурсі проігнорувала. Окрім того, вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки розпорядження №30 від 25.01.2016 не оскаржувалось позивачем. Також судом першої інстанції не було задоволено клопотання про відвід судді за наявності законних на те підстав та не залучено до справи третьої особи.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача та позивач щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області «Про призначення ОСОБА_3» від 13 жовтня 2010 року №189к, ОСОБА_3 призначено на посаду начальника відділу містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, головного архітектора району (т.1 а.с.8).

Згідно з Розпорядженням тимчасово виконуючого обов'язки голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області №119-к від 13.05.2015 ОСОБА_3 звільнено з роботи відповідно до статті 40 частини 1 пункту 1 Кодексу законів про працю України. Підставою для звільнення слугувало Розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 04 лютого 2015 року №57 «Про ліквідацію відділу містобудування та архітектури державної адміністрації».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року (адміністративна справа №807/1017/15), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року, визнано протиправним та скасовано Розпорядження тимчасово виконуючого обов'язки голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 13 травня 2015 року №119-к «Про звільнення ОСОБА_3», поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської районної державної адміністрації, головного архітектора Тячівського району з 14 травня 2015 року.

10 лютого 2016 року на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року № 807/1017/15 та виконавчого листа №153/4-846 від 27 січня 2016 року Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області №41-к ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації, головного архітектора району з 14 травня 2015 року (т.1 а.с.116).

Листом Тячівської РДА Закарпатської області від 10 лютого 2016 року № 03-35/83 ОСОБА_3 попереджено про скорочення посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації, головного архітектора району відповідно до Розпорядження голови Тячівської РДА Закарпатської області №30 від 25 січня 2016 року «Про ліквідацію відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації» та запропоновано ОСОБА_3 роботу на вільній посаді головного спеціаліста відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації (т.1 а.с.119).

Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області від 02 серпня 2016 року №230-к ОСОБА_3 звільнена з посади у зв'язку з ліквідацією відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації (т.1 а.с.125), про що її повідомлена листом Тячівської РДА від 03 серпня 2016 року № 03-035/436 (т.1 а.с.126).

Вважаючи вказане розпорядження протиправним, ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №889-VIII) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 №9 зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно з частинами першої та другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статтею 5 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 №586-XIV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №586-XIV) склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій. Типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2005 року №179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» у складі місцевих державних адміністрацій утворюються такі структурні підрозділи (якщо інше не передбачено законодавчими актами): відділ - структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, що утворюється для виконання завдань за одним напрямом діяльності місцевої державної адміністрації з чисельністю працівників не менше ніж шість одиниць в обласній державній адміністрації та не менше ніж три одиниці у районній державній адміністрації.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті повинно бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

Так, Верховний суд України у постанові від 19 січня 2016 (справа 810/1783/13-а) вказав, що при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області від 25.01.2016 №30 «Про ліквідацію відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації» ліквідовано у структурі державної адміністрації відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації, без правонаступництва та утворено ліквідаційну комісію у складі згідно з додатком 1. Керівнику апарату державної адміністрації доручено попередити працівників відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації про можливе майбутнє вивільнення (додаток 2) (т.1 а.с.41-43).

Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області від 10.02.2016 №67 внесено зміни до Розпорядження від 25.01.2016 №30, зокрема викладено Додаток 1 у новій редакції (включено до складу ліквідаційної комісії з питань ліквідації відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації ОСОБА_3 - начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації, головного архітектора району) та наказано розробити й подати на затвердження голові державної адміністрації Положення про ліквідаційну комісію з питань ліквідації відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації (т.1 а.с.46).

Як вбачається з матеріалів справи підставою винесення Розпорядженням голови Тячівської РДА від 25.01.2016 №30 стало подання керівника апарату державної адміністрації, згідно з яким, у зв'язку з недоцільністю функціонування відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації, який не забезпечує координацію роботи щодо виконання Енергетичної стратегії України на період до 2030 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15.03.2006 №145-р, ефективне виконання всіх розпорядчих документів Закарпатської обласної державної адміністрації запропоновано ліквідувати вказаний відділ.

Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області № 48 від 29 січня 2016 року утворено у структурі державної адміністрації Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації штатною чисельністю 3 одиниці та затверджено структуру утвореного відділу згідно з додатком: начальник відділу, головний архітектор - 1 посада, головний спеціаліст - 2 посади (т.1 а.с.48-49).

Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області №57 від 05 лютого 2016 року затверджено Положення про відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації (т.1 а.с.50-56).

29.09.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про проведення державної реєстрації відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації (т.1 а.с.211). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської районної державної адміністрації внесено 03.08.2016 (т.1 а.с.198-199).

На підставі аналізу Положення про Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської районної державної адміністрації (т.2 а.с.2-8) та Положення про Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації (т.1 а.с.51-56) суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що функції та завдання щодо забезпечення реалізації державної політики у сфері містобудування та архітектури на території району, які здійснював попередній відділ покладені на Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації, тоді як завдання новоствореного відділу у сфері капітального будівництва дотичні до завдань попереднього відділу у сфері житлово-комунального господарства.

Слід зазначити, що відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Водночас, відповідно до закріплених повноважень Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації у сфері капітального будівництва такий, зокрема: бере участь у реалізації державних і місцевих програм з питань: будівництва, зокрема розгортання будівництва доступного житла, молодіжного житлового будівництва, пільгового кредитування індивідуальних сільських забудовників, будівництва житла для окремих категорій громадян; здійснює моніторинг проектування та будівництва об'єктів в рамках реалізації проектів державного та місцевого значення; бере участь у розробленні та організації реалізації заходів із забезпечення економії паливно-енергетичних ресурсів при проектуванні, будівництві та реконструкції будинків і споруд.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що координація дій учасників будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд є складовою архітектурної діяльності, правові та організаційні засади здійснення якої врегульовано Законом України «Про архітектурну діяльність».

При цьому, як Положенням про Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської районної державної адміністрації, так і Положення про Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації закріплено, що начальник відділу за посадою є головним архітектором району.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що виконання функцій ліквідованого відділу не припинено, а покладено на новостворений відділ. Відповідач не відмовився від повноважень (завдань та функцій), що здійснював ліквідований відділ, не передавав такі іншим органам виконавчої влади. До того ж, повноваження (завдань та функцій) ліквідованого відділу до 29.09.2016 здійснювались через тимчасову робочу групу по розгляду звернень громадян з питань містобудування, архітектури та документів по землеустрою на період реєстрації новоствореного відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури (т.1 а.с.209).

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку відсутня фактична повна ліквідація структурного підрозділу місцевої держадміністрації. При цьому посада, яку займала позивач, була збережена у новоствореному відділі.

Щодо дотримання процедури звільнення та законодавчо встановлених гарантій для позивача як працівника, який підлягає вивільненню, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.87 Закону №889-VIII звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних законодавчих положень суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

При цьому, як зазначено у рішенні Верховного суду України від 28 жовтня 2014 року (справа 21-484а14), яке з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

З матеріалів справи вбачається, що Розпорядженням голови Тячівської РДА Закарпатської області від 10.02.2016 №42-к керівника апарату державної адміністрації зобов'язано попередити ОСОБА_3 про можливе майбутнє вивільнення згідно з додатком (т.1 а.с.117).

Листом Тячівської РДА Закарпатської області від 10.02.2016 №03-35/83 ОСОБА_3 попереджено про скорочення посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації, головного архітектора району та вивільнення. Водночас запропоновано роботу на вільній посаді головного спеціаліста відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації (т.1 а.с.119).

Згідно з актом Тячівської РДА Закарпатської області від 10.02.2016 в ході наради 10.02.2016 керівник апарату Тячівської РДА ознайомив позивача з розпорядженнями голови Тячівської РДА Закарпатської області від 25.01.2016 №30, від 10.02.2016 №42-к та листом Тячівської РДА Закарпатської області від 10.02.2016 №03-35/83. ОСОБА_3 відмовилась ставити підпис про ознайомлення, вказані розпорядження та лист отримала на руки (т.1 а.с.118).

24.03.2016 ОСОБА_3 подала заяву про переведення на посаду начальника відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури, головного архітектора району з 25.03.2016 (т.1 а.с.57).

Листом Тячівської РДА Закарпатської області від 07.04.2016 №03-35/218 ОСОБА_3 повідомлено про продовження терміну попередження про можливе майбутнє вивільнення та запропоновано роботу на вільній посаді головного спеціаліста відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації (т.1 а.с.120).

При цьому як у листі від 10.02.2016 №03-35/83, так й у листі від 07.04.2016 №03-35/218 відповідач зазначав, що начальник відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації відповідно до ст.14 Закону України «Про архітектурну діяльність» за посадою є головним архітектором району, призначення на яку здійснюється виключно за результатами конкурсу, а тому запропоновано позивачу при оголошенні конкурсу на дану посаду подати документи для участі в конкурсі на заміщення вакантної посади.

Листом Тячівської РДА Закарпатської області від 28.07.2016 №03-35/430 ОСОБА_3 повідомлено, що посада, яку позивач обіймає, скорочується і ОСОБА_3 підлягає вивільненню. Вказано, що процес ліквідації відділу буде завершений 02.08.2016, у зв'язку з чим ОСОБА_3 буде звільнено відповідно до п.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Додатково позивачу запропоновано перевестись на посаду начальника відділу енергоефективності, житлово-комунального господарства та інфраструктури Тячівської РДА. Попереджено, що у разі ненадання згоди на переведення 02.08.2016 ОСОБА_3 буде звільнено. Одночасно доведено до відома, що на сайтах Національного агентства України з питань державної служби та Тячівської РДА розміщено оголошення та умови проведення конкурсу на посаду начальника відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури державної адміністрації, головного архітектора району (т.1 а.с.60).

Розпорядженням голови Тячівської РДА від 02.08.2016 №230-к ОСОБА_3 звільнено із займаної посади відповідно до п.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» 02.08.2016, у зв'язку з ліквідацією відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства державної адміністрації (т.1 а.с.125).

Як вбачається з матеріалів справи та вказано апелянтом в апеляційній скарзі, неможливість переведення позивача на новостворену посаду начальника відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури (утворена 29.09.2016) апелянт обґрунтовує тим, що призначення на посаду головного архітектора району здійснюється виключно за результатами конкурсу.

Щодо вказаного, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 9 Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації встановлено, що структурний підрозділ очолює керівник, який призначається на посаду і звільняється з посади головою місцевої держадміністрації згідно із законодавством про державну службу за погодженням з міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Положення про відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації відділ очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади головою районної державної адміністрації згідно з законодавством про державну службу за погодженням з обласною державною адміністрацією у встановленому законодавством порядку. Начальник відділу відповідно до ст.14 Закону України «Про архітектурну діяльність» за посадою є головним архітектором району, а також головою архітектурно-містобудівної ради. Призначення на посаду головного архітектора здійснюється виключно за результатами конкурсу.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №889-VIII з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов'язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV встановлено, що керівники органів містобудування та архітектури, визначених абзацами п'ятим - сьомим частини першої статті 13 цього Закону, за посадою є головними архітекторами відповідних адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, області, району, міста). Призначення на посаду головного архітектора області, району, міста здійснюється виключно за результатами конкурсу.

Згідно з ч.5 ст.22 Закону №889-VIII у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов'язкового проведення конкурсу.

Частиною 1 ст.41 Закону №889-VIII встановлено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону №889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що проведення конкурсу на посаду головного архітектора району є необхідним при призначенні на вказану посаду, тоді як в досліджуваному судом випадку має місце переведення позивача на посаду, яка є рівнозначною посаді головного архітектора району, яку ОСОБА_3 займала у відділі до звільнення.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що як у листі від 10.02.2016 №03-35/83, так й у листі від 07.04.2016 №03-35/218 позивачу пропонувалась посада головного спеціаліста новоутвореного відділу, яка не може розглядатись як пропозиція іншої рівноцінної посади державної служби, оскільки запропонована посада мала б відповідати освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду трудової діяльності позивача.

Вакантна посада начальника відділу енергоефективності, житлово-комунального господарства та інфраструктури Тячівської РДА запропонована позивачу лише 28.07.2016, тобто за п'ять днів до звільнення, у період тимчасової непрацездатності, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями листків тимчасової непрацездатності ОСОБА_3, згідно з якими період її непрацездатності закінчувався 12.08.2016р. (т.1 а.с.62-63), а тому не може вважатись належним виконанням відповідачем вимог ст.49-2 КЗпП України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача із займаної посади відповідачем проведено з недотриманням наданих законодавством гарантій та установлених вимог при вивільненні працівника, а відтак Розпорядження голови Тячівської РДА № 230-к від 02 серпня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_3» є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП Україниу разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом враховано, що способом захисту порушеного права позивача є поновлення на посаді начальника новоствореного Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації, оскільки запис про державну реєстрацію припинення відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Тячівської районної державної адміністрації, яку позивач займала до звільнення, внесено до ЄДР 03.08.2016.

Також, судом першої інстанції, з врахуванням довідки №07-12/119 від 21.12.2016 про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 за останні два календарні місяці, вірно визначено кількість днів вимушеного прогулу позивача та середній заробіток за час вимушеного прогулу, який необхідно стягнути з відповідача.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі №807/1137/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. В. Ільчишин
Повний текст Ухвали складено 21.06.2017р.