Справа № 2а/2570/40/11
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2017 р. м. Київ К/800/11391/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Мойсюка М.І.,

та секретаря Лопушенко О.В., за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про стягнення заробітної плати за час відпустки,

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області (далі - Чернігівська МДПІ), в якому просив зобов'язати відповідача відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - постанова КМ України № 100) здійснити нарахування виплат за час відпустки, що була надана в лютому 2008 року, з урахуванням суми 615 грн, яка була виплачена в листопаді 2010 року та здійснити їх виплату з урахування раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначив, що на виконання Наказу Державної податкової адміністрації в Чернігівській області від 19 листопада 2010 року № 535 «Про скасування наказів ДПА в Чернігівській області від 14 лютого 2007 року № 87/дск та від 13 серпня 2007 року № 398» листом від 29 листопада 2010 року позивача повідомлено про переведення на його рахунок 615 грн, у зв'язку з перерахунком заробітної плати за період лютий 2007 року - січень 2008 року. Враховуючи вказані обставини просив суд стягнути з відповідача недоплачену суму виплат за час щорічної відпустки, наданої у 2008 році.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2013 року здійснено заміну відповідача, а саме Чернігівську міжрайонну державну податкову інспекцію змінено на Чернігівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Чернігівській області.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Суддя Вищого адміністративного суду України ОСОБА_4 07 квітня 2014 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями Вищого адміністративного суду України від 08 листопада 2016 року касаційну скаргу № К/800/11391/14 ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у вказаній справі було розподілено судді-доповідачу Заїці М.М., у зв'язку звільненням судді ОСОБА_4.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що на осіб начальницького складу податкової міліції при обчисленні середнього заробітку дія постанови КМ України № 100 не поширюється. Відповідач при нарахуванні позивачу виплат за час відпустки правомірно керувався Методичними рекомендаціями про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, затвердженими Наказом Державної податкової адміністрації України від 12 жовтня 2007 року № 576, якими передбачено, що при виплаті грошового забезпечення за час відпустки розмір виплат за кожний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру), виплаченого у місяці настання події з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події, на кількість календарних днів даного місяця.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними, враховуючи наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 21 грудня 1999 року по 22 травня 2008 року проходив службу на посаді оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності, відділу податкової міліції Чернігівської МДПІ.

Наказами Державної податкової адміністрації в Чернігівській області від 14 лютого 2007 року № 87 та від 13 серпня 2007 року № 398 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого відділу податкової міліції Чернігівської міжрайонної державної податкової інспекції ОСОБА_2» позивача, зокрема, позбавлено премії за лютий 2007 року на 50% та за серпень 2007 року на 100%.

У 2008 році ОСОБА_2 перебував у черговій відпустці з 18 лютого 2008 року по 25 березня 2008 року згідно наказу Чернігівської МДПІ від 23 травня 2008 року № 41-в.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2009 року частково задоволено позов ОСОБА_2 у справі №2-а-1459/09 до Державної податкової адміністрації в Чернігівській області, скасовано накази Державної податкової адміністрації в Чернігівській області від 14 лютого 2007 року № 87/ДСК та від 13 серпня 2007 року № 398 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого ВПМ Чернігівської МДПІ ОСОБА_2». Зобов'язано відповідача вирішити питання щодо преміювання ОСОБА_2 за лютий та серпень 2007 року, шляхом видання відповідного наказу.

На виконання вказаної постанови суду Державною податковою адміністрацією в Чернігівській області 19 листопада 2010 року прийнято наказ № 535 «Про скасування наказів ДПА в Чернігівській області від 14 лютого 2007 року № 87/дск та від 13 серпня 2007 року № 398», наказано начальнику Чернігівської МДПІ вжити заходів щодо перегляду виплати позивачу премії за лютий та серпень 2007 року.

Чернігівською МДПІ 30 листопада 2010 року ОСОБА_2 виплачено премії за лютий 2007 року у сумі 406 грн, за серпень 2007 року у сумі 209 грн.

Відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови КМ України № 100 установлено, що чинність цієї постанови поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності. Роз'яснення з питань обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження надаються Міністерством праці, а у разі коли виплати за середньою заробітною платою провадяться з бюджету або громадських фондів споживання, - за участю Міністерства фінансів і відповідних фондів.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами при розгляді даної справи не досліджено та не надано належної оцінки тому, що накази, якими позивача було позбавлено премій за лютий та серпень 2007 року, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2009 року визнано неправомірними та скасовано. При нарахуванні позивачу виплат за час відпустки відповідачу необхідно було керуватись абзацом першим пункту 2 Розділу ІІ постанови КМ України № 100, яким передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Тобто, премії у розмірі 615 грн за лютий та серпень 2007 року, яких неправомірно було позбавлено позивача повинні були бути враховані при нарахуванні виплат за час відпустки, наданої у лютому 2008 року за період лютий 2007 року - січень 2008 року.

Таким чином, суду першої інтонації при розгляді справи необхідно врахувати зазначені обставини та вирішити питання щодо захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судових засіданнях та містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про стягнення заробітної плати за час відпустки направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Мойсюк М.І.