Справа № 806/2509/16
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"20" червня 2017 р. Справа № 806/2509/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Котік Т.С.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" квітня 2017 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 29.05.2015 року. В обґрунтування позову позивач вказує, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами за результатами якої було складено акт №56/21/НОМЕР_1 від 14.05.2016. На підставі вказаного акту відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 29.05.2015 року №004932200, яким застосовано штрафні санкції на суму 7954,70 грн. та №, яким застосовано штрафні санкції на суму 2507,50 грн. Позивач вважає, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано та з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить визнати їх протиправними та скасувати.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 №004932200, в частині застосування штрафу на суму 7614,70 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач по справі подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволеного позову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами проведеної перевірки було складено акт №56/21/НОМЕР_1 від 14.05.2016, на підставі якого відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення від 29.05.2015 року №004932200, яким застосовано штрафні санкції на суму 7954,70 грн. та №, яким застосовано штрафні санкції на суму 2507,50 грн.

Що стосується твердження позивача з приводу законності проведення перевірки, у зв'язку з тим, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року обмежує право податкового органу на проведення у 2015 році фактичних перевірок то суд вважає його безпідставним з огляду на наступне.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2012 року №71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють, та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач здійснює реалізацію підакцизних товарів, тому обмеження на проведення перевірки до нього не застосовуються.

Слід також вказати, що наказ про проведення перевірки є актом одноразового застосування і вичерпує свою дію фактом його виконання та проведення перевірки.

Крім того, згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, позивач, допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки та як наслідок не використав свого права не допуску посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до проведення перевірки, а тому, суд визнає посилання позивача на порушення його прав працівниками контролюючого органу щодо проведення перевірки - безпідставними.

Контролюючий орган вказує, що позивачем не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, оскільки відсутні накладні на тютюнові вироби на суму 3807,35 грн.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно абзацу 2 п.44.7 ст.44 Податкового кодексу України протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 5 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства та обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Згідно з пунктом 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю.

У ході судового розгляду відповідачем не заперечувався факт того, що ФОП ОСОБА_3 було своєчасно надано перевіряючим посадовим особам контролюючого органу договір № 1 від 02.03.2015 р. та накладні №№ 1,2,3 на походження товару ( тютюнові вироби) відповідно до яких ці товари були обліковані за місцем їх реалізації. Однак, вони не були прийняті до уваги контролюючим органом, оскільки продавцем товарів була ФОП ОСОБА_4, яка не мала ліцензії на оптовий продаж цих товарів ( тютюнових виробів) та невідповідності цін їх придбання, вказаних у цих накладних, вимогам діючого законодавства України.

Суд наголошує, що Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим не встановлено обов'язку для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності контрагентами, а також не може до нього застосовуватись відповідальність за недотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 29.05.2015 №004932200, в частині застосування штрафу на суму 7614,70 грн. є протиправним, тому позов в цій частині підлягає задоволення.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні санкції на суму 2507,50 грн. стало допущення позивачем порушення щодо не оприбуткування готівкових коштів у сумі 501,50 грн. в день їх надходження, що підтверджується фіскальним звітом № 00531 від 19.11.2014. Крім того, відповідач у акті посилається на те, що позивачем не забезпечено щоденний друк фіскального звітного чеку за 18.11.2014.

Суд першої інстанції з даного приводу виніс постанову про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог. Позивачем постанова суд першої інстанції в цій частині не оскаржувалась, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 200 КАС України слідує, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Т.С. Котік

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" червня 2017 р.