Справа № 807/2247/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Київ К/800/29563/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, постановлені за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій, спрямованих на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі працівника міліції,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2014р., визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із загибеллю старшини міліції ОСОБА_6 при виконанні службових обов'язків; зобов'язано МВС України нарахувати та виплатити грошову допомогу на користь неповнолітнього ОСОБА_5, а також стягнуто з УМВС України в Закарпатській області одноразову грошову допомогу на користь неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, у зв'язку із загибеллю його батька - працівника міліції ОСОБА_6 при виконанні ним службових обов'язків в розмірі десятирічного грошового забезпечення відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію".

04.06.2014р. на виконання зазначеного судового рішення Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

08.02.2016р., позивач - ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього: ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р., мотивованою тим, що вона неодноразово зверталася до УВЗБО УМВС України в Закарпатській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області із заявами щодо виконання даного судового рішення, однак отримувала відповіді про неможливість його виконання у встановлений ним спосіб, тому в своїй заяві (згідно зі змінами) просила викласти пункт 3 постанови в такій редакції: «Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та направити для виплати одноразову грошову допомогу на користь неповнолітнього ОСОБА_5 до УМВС України в Закарпатській області».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06.07.2016р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016р., заяву ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення задоволено та встановлено наступний порядок виконання пункту 3 постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р.: «Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та направити для виплати одноразову грошову допомогу на користь неповнолітнього ОСОБА_5 до УМВС України в Закарпатській області».

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, відповідач (Міністерство внутрішніх справ України) подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вищевказаної заяви позивача.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За змістом ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб; змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його виконання є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Враховуючи викладене та зважаючи, що як на підставу невиконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. УМВС України в Закарпатській області вказувало на невизначення у ньому алгоритму дій відповідачів у відповідності до п.7 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707, в зв'язку з чим воно зверталось до суду з заявою про роз'яснення рішення, проте, в такому роз'ясненні було відмовлено, суди прийшли до правильного висновку, що з метою виконання вищевказаної постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. слід зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та направити до УМВС України в Закарпатській області документи для виплати одноразової грошової допомоги на користь неповнолітнього ОСОБА_5.

При цьому, така зміна способу та порядку виконання судового рішення не призводить до зміни його резолютивної частини.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.

Швець В.В.