Справа № 810/1496/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року № 810/1496/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.03.2017,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.03.2017 № 332 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів поліції.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки обставини та висновки службової перевірки, які стали підставою для його прийняття, є необґрунтованими.

Представники сторін звернулись до суду із письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 126 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Наказом ГУ НП у Київській області від 01.03.2017 № 332 за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині виконання наказів начальників та дотримання законодавства, а саме: порушення вимог п. 5 розділу II, п. 17 розділу III Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, пп. 1, 2 п. 1, п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» , що виявилося у самовільному залишенні місця несення служби, приховуванні правопорушення в частині неповідомлення чергової частини Бориспільського відділу поліції про виявлення осіб, які перебували з ознаками наркотичного сп'яніння та можливого зберігання при цьому наркотичних засобів, та у подальшому складенні відносно однієї з таких осіб незаконної постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП з підробленням підпису вказаної особи, зокрема, інспектора СРПП № 2 Бориспільського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено з органів поліції.

Вважаючи даний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження.

Верховною Радою України 02.07.2015 прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який згідно п. 1 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень цього Закону набирав чинності з 7 листопада 2015 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» - Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідна до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 59 Закону України « Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом, наказом Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2015 № 1 о/с на підставі п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 прийнято на службу до поліції.

До ГУ НП у Київській області надійшов рапорт начальника Бориспільського ВП ГУ НП у Київській області підполковника ОСОБА_2 про те, що 25.01.2017 до Бориспільського відділу поліції звернувся громадянин ОСОБА_3 із заявою про те, що 10.01.2017 працівники поліції викрали у нього документи, вимагали грошові кошти за їх повернення та склали відносно нього незаконну постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», на виконання вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073, наказом Головного управління від 06.02.2017 № 166 призначено службове розслідування щодо неправомірних дій окремих працівників Бориспільського відділу поліції, які виявилися у вимаганні грошових коштів за непритягнення цивільної особи до адміністративної відповідальності.

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії матеріалів перевірки № 67 слідує, що у ході проведення службового розслідування інформація, викладена у заяві гр. ОСОБА_3, знайшла своє підтвердження в частині того, що, зокрема, інспектор СРПП № 2 Бориспільського ВП ГУНП у Київській області капітан поліції ОСОБА_1, перебуваючи на чергуванні по охороні публічного порядку, без дозволу керівництва, самовільно залишив зону реагування № 3, що могло призвести до неналежного реагування на повідомлення та звернення громадян про вчинені кримінальних чи адміністративних правопорушень.

Також вказаний працівник поліції, виявивши осіб із явними, на його думку, ознаками наркотичного сп'яніння та речовину, яка, на його думку, могла бути наркотичним засобом, порушуючи вимоги п. 5 розділу II, п. 17 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, пп. 1.2 п. 1 та п. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», не повідомив про вказану подію чергову частину Бориспільського відділу поліції, а навпаки, відпустив підозрілих осіб, що призвело до укриття правопорушення та сприяло ухиленню від притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством України.

Крім того, в ході службової перевірки встановлено, що 10.01.2017 капітан поліції ОСОБА_1 свідомо та усвідомлюючи незаконність своїх дій, склав відносно громадянина ОСОБА_3 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА №328671 за ст. 178 КУпАП, при цьому особисто поставив підпис особи, відносно якої складена вказана постанова, а саме - гр. ОСОБА_3

Суд зазначає, що вказана обставина заперечується позивачем у позовній заяві, проте підтверджена у письмових поясненнях від 17.02.2017, наданих в ході службового розслідування.

Частиною 1 ст. 19 Закону України « Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до п. 9 прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції», дію Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», поширено на поліцейських.

Статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 цього ж Закону визначено обов'язки осіб рядового і начальницького складу, зобов'язано кожну особу рядового і начальницького складу (у даному випадку поліцейського):

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі га обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно ст. 14 даного Закону при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до п. 5 розділу II, п. 17 розділу III Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, посадова особа органу поліції при виявлені чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції. Прихованими від єдиного обліку вважаються заяви і повідомлення про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, які були відомі працівнику органу поліції, та відомості, які на час виявлення не внесено до журналу ЄО відповідного органу поліції, а самі заяви та повідомлення про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події не отримали реєстраційного номера.

У той же час, позивачем у письмових поясненнях від 17.02.2017, наданих в ході службового розслідування, підтверджується факт виявлення ним під час чергування автомобіля із різким запахом у салоні, характерним для вживання наркотичних засобів (канабісу), ознак у пасажирів даного автомобіля, характерних для наркотичного сп'яніння, їх зізнання у вживанні таких засобів, а у багажнику автомобіля - пластикової ємності із невідомою речовиною з різким та характерним запахом.

Посилання ж позивача на те, що залишення ним визначеної планом-завданням зони реагування жодним чином не вплинуло на оперативну обстановку, і наслідків такого вчинку не настало, суд оцінює критично, оскільки такі дії прямо свідчать про невиконання ним наказу.

Відповідно до п. 5.4 розділу V Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України якщо вину особи рядового та начальницького складу (у даному випадку поліцейського) повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи та пояснення позивача, викладені у позовній заяві, жодним чином не спростовують обставин, встановлених в ході службового розсування, відповідно, оскаржуваний наказ є правомірним, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 122, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.