Справа № 823/818/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року справа № 823/818/17

17 год. 14 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача Уханенка С.Г. - за довіреністю, представника відповідача Карпичевої Т.В. - за посадою, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом госпрозрахункового підприємства «Чигиринські теплові мережі» до Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось госпрозрахункове підприємство «Чигиринські теплові мережі» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у зведеному виконавчому провадженні № 43401208 про арешт коштів боржника від 11.05.2017 в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунках: №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0154 у КБ «ПриватБанк», МФО 354347; №2105 у КБ «ПриватБанк», МФО 354347.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що винесеною у межах зведеного виконавчого провадження № 43401208 постановою про арешт коштів боржника накладено, зокрема, арешт на рахунки, з яких здійснюються платежі на виплату заробітної плати та оплату податкових зобов'язань перед бюджетом. Крім того, накладено арешт на рахунки із спеціальним режимом використання, звернення стягнення на які заборонено законом.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт коштів боржника від 11.05.2017 щодо накладення арешту на кошти. Крім того, зазначив що немає необхідності у стягненні з відповідача судових витрат зі сплати судового збору.

В судовому засіданні В.о. начальника Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Карпичева Тетяна Володимирівна погодилася з тим, що дійсно оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 11.05.2017 частково прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, в судовому засіданні представник Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області фактично визнала позов в частині позовних вимог.

Щодо іншої частини позовних вимог представник відповідача, надала суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що на виконанні у Чигиринському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження № 43401208. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № 27472874 від 28.04.2017 відповідачем встановлено, що у позивача відкриті рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк». 11.05.2017 відповідно вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» постановами про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти боржника (позивача у справі), які містяться на рахунках: №0470, №0470, №0470, №0470 у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» та №0154 №2105 у ПАТ КБ «ПриватБанк», копії яких направлено до фінансових установ. Разом з тим, з вказаних фінансових установ до виконавчої служби не надходила інформація, що рахунки позивача є рахунками із спеціальним режимом використання на які неможливо звернути стягнення.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке.

На виконанні у Чигиринському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження № 43401208, відповідно до якого боржником є госпрозрахункове підприємство «Чигиринські теплові мережі».

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України № 27472874 від 28.04.2017 у позивача відкриті рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк».

11.05.2017 відповідно вимог ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» постановами про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти боржника (позивача у справі), які містяться на рахунках: №0470, №0470, №0470, №0470 у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» та №0154 №2105 в ПАТ КБ «ПриватБанк», копії яких направлено до фінансових установ.

Разом з тим, АТ «Ощадбанк» своїм листом від 15.05.2017 за № 121.17-10/49 повідомив, що постанова про арешт коштів боржника прийнята до виконання.

Також, судом встановлено, що рахунки №0470, №0470, №0470 відкриті у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» є рахунками із спеціальним режимом використання, що підтверджується договором банківського рахунку № 2/118 від 29.07.2014.

Рахунки № 0470 відкритий у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» та № 2105 відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» використовуються для виплати заробітної плати та сплати загальнообов'язкових платежів та зборів. Рахунок №0154 відкритий у КБ «ПриватБанк» є розподільчим, що використовується для розрахунків з електропостачальниками, зокрема за спожиту електричну енергію.

Не погоджуючись з такою постановою від 11.05.2017 та діями державного виконавця щодо накладення арешту на кошти позивача, які призначені для оплати праці працівників та обов'язкових платежів в бюджет та із спеціальним режимом використання, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Згідно з ст.1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частинами 1 - 2 ст.48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частинами 1 - 5 ст. 52 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Приписами частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У той же час, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, а саме: на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірною постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 11.05.2017, з поміж іншого накладено арешт на рахунок позивача № 0470 відкритий у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» та № 2105 відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк», які використовуються для виплати заробітної плати та сплати загальнообов'язкових платежів та зборів.

Згідно виписки по рахунку № 0470 відкритому у філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» судом встановлено, що позивач використовує вказаний рахунок для здійснення операції з виплати заробітної плати та обов'язкових платежів в бюджет.

В силу припису ч. 1 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Так, норми ст. 43 та 48 Конституції України передбачають, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом та кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Приписами ч. 5 ст. 97, ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю встановлено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частини 5 та 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачають, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Проаналізувавши наведені вище норми права суд приходить до висновку, що зобов'язання із сплати заробітної плати мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, а тому на кошти, призначенням яких є оплата праці, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами. Відповідно накладення арешту на рахунки, кошти на яких використовуються для виплати заробітної плати працівникам, спричиняє порушення їх конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю.

Крім того, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, ст. 35 та 36 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (в якому в даному випадку виступає позивач).

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Як зазначалось вище, державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника (позивача), що містяться на відкритих рахунках у банках, що призначений виключно для виплати заробітної плати та здійснення обов'язкових платежів в бюджет.

Дані обставини свідчать про те, що через накладення арешту на рахунки позивача останній не має можливості виконувати зобов'язання, передбачені положеннями пп. 16.1.6 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, тобто, сплачувати податкові платежі.

Також, в результаті накладення арешту на рахунки підприємства на підставі спірної постанови від 11.05.2017 порушується право на отримання заробітної плати працівниками позивача, закріплене нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці».

В свою чергу невиконання позивачем своїх зобов'язань перед державним бюджетом щодо сплати податків та працівниками щодо виплати заробітної плати матиме наслідком звернення з позовами до позивача з боку фізичних осіб та контролюючих органів та, відповідно, поставить позивача у ще більш скрутне фінансово-економічне становище.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з позицією позивача щодо необхідності визнання протиправною та скасування спірної постанови від 11.05.2017, в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунках: №0470, №0470, №0470, №0470 відкриті у філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» та №2105 у ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що вказані рахунки є рахунками із спеціальним режимом використання та використовуються позивачем для виплати заробітної плати та здійснення обов'язкових платежів до бюджету.

Одночасно суд зазначає, що вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 11.05.2017 в частині накладення арешту на кошти на рахунку № 0154 відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, оскільки вказаний рахунок є розподільчим рахунком, що використовується позивачем для розрахунків з електропостачальниками, зокрема за спожиту електричну енергію, тобто не є рахунком звернення стягнення на яке заборонено законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України ).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позову лише в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування спірної постанови від 11.05.2017, а саме в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунках: №0470, №0470, №0470, №0470 відкриті у філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» та №2105 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Також, суд зазначає, що представник відповідача визнав адміністративний позов в частині позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

Частиною 3 ст. 136 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу адміністративного судочинства України.

Положеннями ч. 3 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 112, 136, 159-163, 167, 181, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у зведеному виконавчому провадженні №43401208 в частині накладення арешту на кошти, які містяться на рахунках: №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №0470 у філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 354507; №2105 у КБ «ПриватБанк», МФО 354347.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 19.06.2017.