Справа № 806/982/17
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" червня 2017 р. Справа № 806/982/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо переоформлення на нього транспортного засобу, яким була забезпечена його мати - ОСОБА_4 неправомірною.

Також, позивач просив зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації визначити розрахункову вартість автомобіля марки "ЗАЗ 110206", 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, яким було забезпечено його матір - ОСОБА_4 на пільгових умовах через органи соціального захисту населення та скласти довідку-рахунок за затвердженою формою.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову-про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що порушення відповідачем п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 звузило обсяг прав членів сім"ї ОСОБА_4

Розглянувши справу в порядку, визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що п. 1.2 рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації "Про видачу автомобіля "Таврія" № 9 від 18.04.2006 ОСОБА_4 інваліду І групи ЧАЕС з правом керування члена сім'ї видано автомобіль Таврія - 11020632 на пільгових умовах (доплата 7% від вартості автомобіля), сума доплати 1245,56 грн. (а.с. 22-26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

У вересні 2016 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до відповідача із письмовою заявою щодо надання дозволу на викуп вказаного автомобіля "ЗАЗ-110206", 2006 року випуску, яким була забезпечена інвалід 1 групи ЧАЕС ОСОБА_4, на пільгових умовах, через органи соціального захисту населення, у зв'язку з її смертю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, 1963 р.н. є сином ОСОБА_4 та на момент її смерті спільно проживав із нею та вів спільне господарство (а.с.11, 12).

06 жовтня 2016 року Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в листі за вихідним № 4439/02 відмовив позивачеві у наданні такого дозволу з тих мотивів, що він протягом шести місяців з дня смерті своєї матері ОСОБА_4 не сплатив до державного бюджету вартість автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом (а.с. 9).

Суд першої інстанції, перевіряючи дії відповідача на відповідність вимог ч.3 ст.2 КАС України дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні дозволу на викуп та переоформлення автомобіля, оскільки позивачем був пропущений шестимісячний строк для викупу автомобіля.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі - Закон № 2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. № 999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Зокрема, статтею 1 Закону № 2961 визначено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону № 2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачу у задоволенні позову виходив з того, що до спірних правовідносин має застосовуватися п.16 Порядку № 999 (чинного на час звернення позивача до відповідача з заявою).

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 було видано автомобіль "Таврія"- 11020632 як інваліду І групи ЧАЕС з правом керування члена сім'ї на пільгових умовах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, а тому саме з вказаного часу у позивача виникло право на отримання спірного автомобіля.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У справі, що розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда ОСОБА_4

За змістом пункту 16 Порядку № 999 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку;

проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС на підставі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Ступінь зношення автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції і становить 0,84 відсотка на місяць і 10 відсотків на рік. Під час розрахунку ступеня зношення автомобіля неповний місяць користування (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінпраці.

В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Судом встановлено, що позивач був членом сім"ї померлого інваліда ОСОБА_4 та у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Також встановлено, що позивач має намір сплатити відповідні кошти для викупу автомобіля.

Зазначене не оспорюється і відповідачем, оскільки позивач звертався до відповідача з відповідною заявою.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що на час смерті інваліда ОСОБА_4, позивач володів сукупністю усіх необхідних для переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ 110206", 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2 підстав за умови виконання ним вимог п. 16 Порядку № 999 (чинного на час смерті інваліда).

Та обставина, що права та обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не в момент звернення позивача із заявою узгоджуються з правовими висновками суду у спорах цієї категорії, які неодноразово висловлювалися Верховним Судом України, зокрема, у його постановах від 7 листопада 2012 року, 17 грудня 2013 року та 17 червня 2014 року (справи № 6-118цс12, № 21 437а13 та № 21-217а14 відповідно).

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права та є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового - про задоволення позову.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв"язку з викладеним при відмові позивачу у визначенні розрахунку вартості автомобіля відповідач вчинив протиправну бездіяльність . З метою відновлення порушеного права позивача, суд зобов'язує Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації визначити розрахункову вартість автомобіля марки "ЗАЗ 110206", 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, яким було забезпечено його матір - ОСОБА_4 на пільгових умовах через органи соціального захисту населення та скласти довідку-рахунок за затвердженою формою.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" квітня 2017 р. скасувати та прийняти нову - про задоволення позову.

Визнати неправомірною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови в переоформленні ОСОБА_3 транспортного засобу, яким була забезпечена його мати - ОСОБА_4.

Зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації визначити розрахункову вартість автомобіля марки "ЗАЗ 110206", 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, яким було забезпечено матір позивача - ОСОБА_4 на пільгових умовах через органи соціального захисту населення та скласти довідку-рахунок за затвердженою формою.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11501

3- відповідачу/відповідачам: Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації вул.Черняховського,105,м.Житомир,10005

- ,