Справа № 818/376/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"13" червня 2017 р. Справа № 818/376/17
Судді Харківського апеляційного адміністративного суду Бенедик А.П.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 року апеляційну скаргу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишено без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року - без змін.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходила з того, що оскільки звільнення з військової служби з підстав позбавлення військового звання у дисциплінарному порядку є одним з крайніх заходів відповідальності військовослужбовця за порушення службової дисципліни, тому неможливість застосування до військовослужбовця дисциплінарних стягнень аж до звільнення з військової служби має бути вмотивовано. На думку колегії суддів, наказ Східного регіонального управління Прикордонної служби України від 10 лютого 2017 року № 88-аг не відповідає критеріям п. 1 та 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки судам першої та апеляційної інстанції відповідачами у справі не надано доказів скасування наказу начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України від 02 лютого 2017 року №83-аг, яким позивач ОСОБА_1 підданий дисциплінарному стягненню у вигляді догани за події, що мали місце 19 листопада 2016 року (не внесення до бази даних ПТК АПК "Гарт-1/П" шестизначного номеру паспорту громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), тобто, оскаржуваним наказом Східне регіональне управління Прикордонної служби застосувало до позивача дисциплінарне стягнення за скоєння порушення, за яке позивач ОСОБА_1 вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Крім того, судам першої та апеляційної інстанції відповідачем - Східним регіональним управлінням Прикордонної служби України не надано жодних пояснень щодо врахування при визначені виду дисциплінарного стягнення положень п. 4.1 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, зокрема, щодо наявності/відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність старшого прапорщика ОСОБА_1 та наявності інших обставин, які обумовили прийняття рішення саме про позбавлення позивача ОСОБА_1 військового звання і його звільнення з військової служби. З урахуванням висновку про протиправність оскаржуваного наказу Східного регіонального управління Прикордонної служби України від 10 лютого 2017 року № 88-аг, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість рішення суду про протиправність та скасування наказів цього відповідача № 24 ос від 10 лютого 2017 року та № 25 ОС від 11 лютого 2017 року, в оскаржуваних позивачем частинах, про поновлення позивача на раніш займаній посаді та стягнення на його користь середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Згідно з ч. 3 ст. 25 КАС України, суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Вважаю, що у даній справі Харківський апеляційний адміністративний суд дійшов помилкових висновків про протиправність та необґрунтованість оскаржуваних наказів, виходячи з наступного.
Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України.
Згідно ст.ст. 1-2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
За стан дисципліни у військовому з'єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов'язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ст. 5 Дисциплінарного статуту).
Статтею 45 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно із ст. 62 Дисциплінарного статуту, на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.
Відповідно до ст.ст.83-84 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Виходячи з положень вищевказаних правових норм, дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
А тому, з урахуванням наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення, суд не може змінювати його вид, враховувати тяжкість провини та інші обставини, оскільки це відноситься до виключних повноважень особи, що приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.
Згідно положень ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Під час судового розгляду справи представником Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України було вказано, що при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача враховано характер та обставини вчинення порушення (під час виконання обов'язків по охороні державного кордону у складі прикордонного наряду позивач вніс недостовірну інформацію про особу, яка перетинає Державний кордон України, що призвело до неможливості однозначної ідентифікації особи під час здійснення контрольних функцій на Державному кордоні України. Враховано ту обставину, що порушення вчиненні позивачем під час виконання ним наказу на охорону Державного кордону України, тим більше кордону з країною агресором і в час оголошення особливого періоду в країні); попередня поведінка (за змістом клопотання начальника Сумського прикордонного загону від 08.02.2017 № 30-1311 позивач притягувався до відповідальності за внесення недостовірної інформації в базу даних стосовно осіб, які перетинають Державний кордон України); тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (в даному випадку визначальним є те, що позивач маючи вислугу 22 роки, має достатній досвід в роботі і достатньо високий рівень обізнаності про наслідки таких порушень).
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку щодо протиправності оскаржуваних наказів.
Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі викладеного, вважаю, що приймаючи оскаржувані накази начальник Східного регіонального управління Прикордонної служби України діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Висновки колегії суддів про те, що оскаржуваним наказом Східне регіональне управління Прикордонної служби застосувало до позивача дисциплінарне стягнення за скоєння порушення, за яке позивач вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу від 02.02.2017 року №83-аг вважаю помилковими, оскільки згідно даного наказу позивачу оголошено догану за порушення вимог пунктів 15, 17 "Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України", затверджених наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.07 № 472, що полягала у помилковому введенні інформації до бази даних, в той час, як правовою підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас слугувало порушення ним ст. 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 20.1. Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов'язків яких належить здійснення управління кордонами, затверджений спільним наказом МВС, МЗС, МФУ, АДПСУ, ГУДСУ від 05.07.2011 №330/151/809/434/146, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 липня 2011 року, підпункту 11 п. 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затверджених наказом МВС від 19.10.15 № 1261, п. 15 Положення про базу даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.07 № 472, підпункту 2.5.7. п. 2.5 розділу II Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої наказом АДПСУ від 05.05.12 № 407, п. 33 Положення про інформаційно- телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом АДПСУ від 30.09.2008 № 810, п. 3 Додатку до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.02.2013 № Т/25-1081 "Про порядок здійснення скасування інформації, уведеної до ITC ПК Гарт-1".
Згідно наказу від 03.02.2017 року №85-аг, порушення, які слугували підставою для звільнення, полягало у нездійсненні доповіді старшому прикордонних нарядів в пункті пропуску про недостовірне введення інформації до бази даних та у не відпрацюванні рапорту про помилкове внесення інформації до системи з урахуванням, що військовослужбовець не зробив належних висновків після притягнення до дисциплінарної відповідальності щодо належного виконання ним службових обов'язків під час несення служби в прикордонному наряді в пункті контролю для залізничного сполучення «Конотоп» в період з 21.30 21.09.16 до 06.30 22.09.16.
Враховуючи наведене, вважаю, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваного наказу від 10 лютого 2017 року № 88-а. Крім того, оскільки решта позовних вимог є похідними від вимог про скасування вищевказаного наказу, то вони також задоволенню не підлягають.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду Бенедик А.П.