Справа № 820/1214/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 р.Справа № 820/1214/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-Біолік" на Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р. по справі № 820/1214/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-Біолік"

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Державна фіскальна служба України

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 245 від 20.02.2017 р. в частині застосування до Публічного акціонерного товариства ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК (код 01973452, м. Харків, Помірки) спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем було винесено наказ № 245 від 20.02.2017 р. про застосування до позивача - Публічного акціонерного товариства ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК, спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України.

Позивач з зазначеним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 245 від 20.02.2017 р. в частині застосування до позивача спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності не погоджується, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 р. в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що зазначена постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі того, що висновки суду першої інстанції викладені в постанові від 27.04.2017 р. не відповідають обставинам справи, а також у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Підставою для застосування до ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності є висновки Акту перевірки № 678/20-40-14-04-08/01973452 від 31.10.2016 р., складеного Державною фіскальною службою у Харківській області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ ФАРМСТ АНДАРТ-БІОЛІК. Матеріалами зазначеної перевірки було встановлено наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК зовнішньоекономічними операціями із нерезидентом АТ Інтерфарма-К (Республіка Казахстан) на підставі контракту купівлі-продажу № 6 від 05.10.2015 р. Вказують, що вказані обставини стали підставою для направлення Державної фіскальної служби України подання від 29.12.2016 р. № 22723/5/99-99-14-06-16 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про застосування до Позивача індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. За змістом ч. З та ч. 4 ст. 217 ГК України, за порушення суб'єктами господарювання правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції, які застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції як, зокрема, застосування індивідуального режиму ліцензування на умовах та в порядку, визначених законом. Вказують, що санкція, застосована відповідачем у спірних правовідносинах, а саме індивідуальний режим ліцензування є адміністративно-господарською санкцією. Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Таким чином, застосування адміністративно-господарських санкцій має відбуватись з урахуванням правил, передбачених, зокрема, Господарським кодексом України. Підстави господарсько-правової відповідальності встановлені ст. 218 ГК України, відповідно до ч. 1 якої підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення" у сфері господарювання. Зазначають, що судом першої інстанції при розгляді справи не було надано юридичної оцінки наявності або відсутності складу правопорушення у діях ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК. Як вбачається із матеріалів справи, для повернення коштів від нерезидента АТ Інтерфарма-К, ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК вжито наступні заходи, а саме: Подано до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України позовні заяви з вимогами про стягнення з АТ Інтерфарма-К простроченої заборгованості, яка виникла в результаті невиконання останнім умов контракту купівлі-продажу № 6 від 05.10.2015 р. Рішенням МКАС України від 19 липня 2016 року, у справі АС № 129к/2016, позовні вимоги ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до АТ Інтерфарма-К про стягнення 27 996 доларів США за поставлену медичну продукцію та 2 303,81 доларів США в відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, задоволені в повному обсязі. Рішенням МКАС від 31 серпня 2016 року, у справі АС № 183к/2016, позовні вимоги ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до АТ Інтерфарма-К про стягнення 383 636 доларів США вартості поставленої продукції, 8 248,17 доларів США пені за порушення термінів оплати і 10 430,15 доларів США в відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, задоволені в повному обсязі. На підставі тих обставин, що АТ Інтерфарма-К знаходиться за адресою: Республіка Казахстан, м. Алмати, вул. Науризбай батира, 17, ПАТ ФАРМСТАНДАРТ- БІОЛІК, звернулось з заявами про визнання і приведення до виконання вказаних рішень МКАС до Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати. Ухвалою Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати від 15.12.2016р., заяву ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до АТ Інтерфарма-К про визнання та приведення до виконання рішення МКАС від 19.07.206 року задоволено. Ухвалено видати виконавчий лист на примусове виконання рішення МКАС від 19.07.2016 року про стягнення з АТ Інтерфарма-К на користь ПАТ ФАРМТСАНДАРТ- БІОЛІК 27 996 дол. США за поставлену медичну продукцію і 2 303, 81 дол. США відшкодування витрат з оплати арбітражного збору. 16.02.2017 р. ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати направлено заяву (вих. №308/05 від 16.02.2017 р.) про видачу виконавчого листа. 05.05.2017р. на адресу ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК надійшов виконавчий лист виданий Спеціалізованим міжрайонним економічним судом м. Алмати, 14.03.2017 р., на виконання наведеної ухвали. Станом на день підготовки апеляційної скарги, ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК проводяться заходи щодо пред'явлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання. Разом з тим, ухвалою від 14.12.2016 р., Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати, заяву ПАТ ФАРМТАНДАРТ-БІОЛІК про визнання та приведення до виконання рішення МКАС від 31.08.2016 р. залишено без розгляду у зв'язку з чим ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК, 28.02.2017р., було вимушено звернувся з клопотанням до вказаного суду про повернення оригіналів документів. Враховуючи наведені обставини, повторне звернення ПАТ ФАРМСТАНДАРТ- БІОЛІК із заявою про визнання і приведення до виконання рішення МКАС від 31.08.2016 р. до Спеціалізованого міжрайонного економічного суду м. Алмати, було виконано 28.04.2017 р., про що свідчить копія поштового чеку. Станом на день підготовки апеляційної скарги інформації щодо розгляду Спеціалізованим міжрайонним економічним судом м. Алмати заяви ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК, - не має. Таким чином, незважаючи на вжиті ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК заходи щодо стягнення заборгованості за контрактом купівлі-продажу № 6 від 05.10.2015 р., АТ Інтерфарма-К не виконала судові рішення та не сплатила ПАТ ФАРМСТАНДАРТ- БІОЛІК заборгованість. Наведене свідчить, що наявність дебіторської заборгованості іноземного контрагента перед позивачем помилково ототожнена податковим органом та погоджена відповідачем, як така, що доводить порушення розрахунків у сфері зовнішньоекономічних відносин. Вказують, що у межах спірних правовідносин відсутність складу правопорушення позивача у сфері розрахунків при здійснені зовнішньоекономічних операцій, з огляду на те, що позивачем по справі здійсненні всі заходи, які спрямовані на повернення валютних коштів. Відсутність вини та складу господарського правопорушення (об'єктивної сторони) обумовлює безпідставність застосування до позивача санкцій спірним наказом. Дія санкцій скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в разі усунення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до законів України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону, а також якщо в Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України відсутні матеріали щодо порушення цим суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, яке встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та матеріали щодо проведених ним дій, що можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (п. 4.17 Положення №52). Таким чином, зазначають, що відповідачем безпідставно застосовано до Позивача санкцію у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України на підставі Наказу № 245 від 20.02.2017 р., оскільки вина Позивача в порушенні вимог ст. 1 закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті відсутня, враховуючи що ним вжито усі заходи для повернення валютної виручки. Зазначають, що судом першої інстанції розгляд справи було зведено до формального з'ясування повноважень Відповідача на застосування до ПАТ ФАРМСТАНДАРТ- БІОЛІК спеціальної санкції на підставі подання третьої особи. Отже, такі доводи суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованими, оскільки, як було наведено вище, з урахуванням ст. 37 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність та ст. 218 ГК України, підставою для застосування санкцій є не наявність відповідного подання, а саме правопорушення. Посилаються на правові висновки, які було зроблено Вищим адміністративним судом України за результатами розгляду низки схожих справ, про що свідчать наступні ухвали: Від 08.10.2013 р. (провадження № К/9991/36552/12) за результатами розгляду касаційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року у справі за позовом Науково-виробничого приватного підприємства Днепр-2 до Державної податкової адміністрації України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання дій протиправними та скасування наказу. Від 12.04.2016 р. (провадження № К/800/43747/15) за результатами розгляду касаційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у адміністративній справі за позовом ТОВ Керамейя до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України, про визнання протиправним та скасування наказу. Від 01.12.2016 р. (провадження № К/800/51226/15) за результатами розгляду касаційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року у справі N 821/2311/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кріомед до Державної фіскальної служби України Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправними відмов та скасування дії спеціальної санкції. Від 06.02.2014 р. (провадження № К/800/8618/13) за результатами розгляду касаційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2013 року у справі за позовом ТОВ Східно-промислова логістика до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна податкова служба України, про визнання неправомірним та скасування наказу. Враховуюче наведене просять скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 р. по справі № 820/1214/17 за позовом Публічного акціонерного товариства ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа Державна фіскальна служба України про визнання протиправним та скасування наказу та прийняти нове рішення згідно з яким. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 245 від 20.02.2017 р. в частині застосування до Публічного акціонерного товариства ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК (код 01973452, м. Харків, Помірки) спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що відповідачем - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, прийнято наказ № 245 від 20.02.2017 р. "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України", яким, з урахуванням додатку до нього, відповідно до статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення пов'язаних із Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, а саме статей 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України - Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК".

Вказаний наказ в частині застосування спеціальної санкції до Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" прийнято на підставі подання Державної фіскальної служби України від 29.12.2016 року № 22723/5/99-99-14-06-16 "Про застосування спеціальних санкцій".

Відповідно до вказаного подання запропоновано застосувати спеціальні санкції у відповідності із статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" до українських суб'єктів господарської діяльності, у яких за результатами проведених перевірок встановлено наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями, у тому числі до Публічного акціонерного товариства "ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК" по операціям із акціонерним товариством "Інтерфарма-К" на підставі контракту купівлі - продажу № 6 від 05.10.2015 року.

Колегія суддів зазначає, що частина перша статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачає, що за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно до частин другої та третьої статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року № 52 (далі по тексту - Положення), спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Як визначає пункт 1.2 Положення, санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 Положення індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачає здійснення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України індивідуального ліцензування кожної окремої зовнішньоекономічної операції певного виду зовнішньоекономічної діяльності, що зазначена в статті 4 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

З метою контролю за зовнішньоекономічною діяльністю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що допустили порушення у цій сфері, оформляється разова (індивідуальна) ліцензія, яка видається Міністерством економічного розвитку і торгівлі України чи уповноваженими ним органами. Разова (індивідуальна) ліцензія є підставою для здійснення зовнішньоекономічних операцій суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції. Оформляється разова (індивідуальна) ліцензія у порядку, визначеному Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Наведені норми законодавства вказують, що Мінекономрозвитку України має право застосовувати до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України спеціальні санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності у випадках у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, на підставі відповідного подання уповноважених органів, яке містить визначені законом реквізити.

При цьому Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" надає право за органам доходів і зборів та іншим уповноваженим органам щодо внесення подання про застосування спеціальної санкції у разі виявлення порушень законодавства з боку суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності та не передбачає долучення до такого подання будь-яких підтверджуючих документів.

Таким чином, виявивши порушення вимог законодавства суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, органи доходів і зборів, мають право звертатись із поданням про застосування спеціальних санкцій; у свою чергу Мінекономрозвитку України, отримавши відповідне подання, яке відповідає вимогам Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", не має підстав для не розгляду такого подання.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила, що подання Державної фіскальної служби України від 29.12.2015 року № 22723/5/99-99-14-06-16 "Про застосування спеціальних санкцій" відповідає вимогам частини третьої статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та містить наступні дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Позивач наполягає на відсутності в своїй діяльності порушень законодавства, посилаючись на вжиття ним усіх можливих практичних заходів на усунення порушень вимог Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а саме щодо стягнення з акціонерного товариства "Інтерфарма-К" боргу за невиконання умов контракту купівлі - продажу № 6 від 05.10.2015 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, враховуючи наявність належним чином оформленого подання Державної фіскальної служби України, колегія суддів приходить до висновку, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 245 від 20.02.2017 р., щодо застосування до Публічного акціонерного товариства ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", прийнятий на підставі та у межах повноважень, визначених Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на відсутність вини та складу господарського правопорушення у зв'язку з тим, що ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК було вжито наступні заходи, а саме: подано до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово- промисловій палаті України позовні заяви з вимогами про стягнення з АТ Інтерфарма-К простроченої заборгованості, яка виникла в результаті невиконання останнім умов контракту купівлі-продажу № 6 від 05.10.2015 р., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду України від 19 липня 2016 року, у справі АС № 129к/2016, позовні вимоги ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до АТ Інтерфарма-К про стягнення 27 996 доларів США за поставлену медичну продукцію та 2 303,81 доларів США в відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, задоволені в повному обсязі (а.с.28-34).

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду України від 31 серпня 2016 року, у справі АС № 183к/2016, позовні вимоги ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК до АТ Інтерфарма-К про стягнення 383 636 доларів СІІІА вартості поставленої продукції, 8 248,17 доларів США пені за порушення термінів оплати і 10 430,15 доларів США в відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, задоволені в повному обсязі (а.с. 35-46).

Рішенням Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати від 15.12.2016 р., щодо розгляду заяви ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК про визнання та приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України - заяву товариства, щодо визнання та приведення до виконання рішень МКАС від 19.07.2016 року задоволено. (а.с 48-50)

Рішенням Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати від 14.12.2016 р., щодо розгляду заяви ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК про визнання та приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України - заяву товариство, щодо визнання та приведення до виконання рішень МКАС від 31.08.2016 року - залишено без задоволено. (а.с 52-53)

Відповідно до пояснень представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, з заявами, про приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України, до Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати, товариство звернулося 11.11.2016 р.

Таким чином з моменту винесення рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України від 19.07.2016 р. та 31.08.2016 р. до моменту звернення з заявами пройшло майже три місяці.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що не подача відповідних заяв про приведення до виконання рішень зумовлена необхідністю часу для підготовки відповідних для подачі документів.

Колегія суддів зазначає, що дані пояснення не підтверджують не можливість товариства звернутися з заявами про приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України раніше 11.11.2016р. Жодних обґрунтувань та доказів неможливості подати відповідні до 11.11.2016 р. ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК не надає.

Колегія суддів зазначає, що відсутність дій товариства щодо звернення до Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати з заявами про приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України одразу після отримання рішень, свідчить про неналежне вчинення дій на усунення порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України " Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до рішення Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати від 14.12.2016р., заяву товариства, щодо визнання та приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України від 31.08.2016 року - залишено без задоволення, оскільки заявником не дотримано порядок надання належним чином оформлених документів.

ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК повторно звернулося до Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати з заявою щодо визнання та приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України від 31.08.2016 року лише 28.04.2017 р.

Лише рішенням Спеціалізованого міжнародного суду м. Алмати від 25.05.2017 р. заяву товариства, щодо визнання та приведення до виконання рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду України від 31.08.2016 року задоволено.

Надані представником позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про притягнення до адміністративної відповідальності жодним чином не впливає на вирішення справи по суті та не впливає на прийняття рішення щодо закриття провадження по справі у зв'язку з порушення ст. 1 Закону України " Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Колегія суддів зазначає що даною постановою суду встановлено факти, які стосуються виключно обставин пов'язаних з пред'явленням позовів щодо стягнення заборгованості,та жодним чином не встановлює обставини щодо дій по виконанню цих рішень.

Враховуючи вищенаведене, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем безпідставно застосовано до позивача санкцію оскільки вина підприємства відсутня та посилання на ст. 218 ГК України є помилковим та необґрунтованим.

Посилання ПАТ ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК в позові та апеляційній скарзі на рішення Вищого адміністративного суду України від 08.10.2013 року № К/9991/36552/12, від 12.04.2016 р. № К/800/43747/15, від 01.12.2016 р. № К/800/51226/15, від 06.02.2014 р. № К/800/8618/13, та посилання відповідача в запереченнях на позов на рішення № К/800/15318/15 є не обґрунтованим. Дані судові рішення не є рішеннями які підпадають під застосування статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства, та такими що мають преюдиційне значення для вирішення справи.

Стосовно посилань відповідача в запереченнях на позов, що Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не має повноважень перевіряти зазначені у подання порушенні є помилковим, оскільки санкції стосовно порушень застосовує саме відповідач і саме він повинен перевіряти дійсність вчиненого правопорушення.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведена правомірність та обґрунтованість оскаржуваного наказу з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства ФАРМСТАНДАРТ-БІОЛІК не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017р. по справі № 820/1214/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя(підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис)Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 20.06.2017 р.