Справа № 128/252/17
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/252/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі - Кіяниця А.О., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача- Блошенкіної М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання нарахувати і виплатити грошову допомогу до 5 травня,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із вищевказаним адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтовував тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. В 2016 році йому була виплачена щорічна разова грошова допомога як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн. Вважає, що така допомога була виплачена в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум. Він звернувся до відповідача з заявою з приводу недоотримання щорічної допомоги, але отримав відповідь про те, що виплату вказаної допомоги було здійснено в повному обсязі. Тому він звернувся до суду з даним позовом та просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, що складає 4730 грн.

В судове засіданні позивач ОСОБА_2 нез*явився по невідомим причинам, про дату, час та місце його проведення повідомлявся судом належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в адміністративному позові, просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, суду надав пояснення аналогічні зазначеним у позові.

Представник відповідача Блошенкіна М.П. позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що разова грошова допомога в сумі 920 грн. була виплачена позивачеві відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і Законом України «Про жертви нацистських переслідувань». Вважає позов необґрунтованим, просила відмовити в його задоволенні.

Суду зазначила, що ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджеті України. Отже, визначення порядку та розмірів виплати допомоги делеговано Кабінетом Міністрів України. В 2016 році розміри виплати разової грошової допомоги до 5 травня визначені постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».Відповідно до пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України установлено, шо норми і положення статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонд) державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених Державним бюджетом України. У статті 48 Бюджетного кодексу України прямо заборонено розпорядникам бюджетних коштів здійснювати будь-які виплати за рахунок бюджетних коштів у розмірах інших ніж ті, що передбачені відповідними бюджетними асигнуваннями. Виплата ж бюджетних коштів у розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями, або із інших рахунків є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне не за собою юридичну відповідальність посадових осіб. Усі видатки на державні програми соціальної допомоги здійснюються в межах бюджетного року і тільки в межах сум. які затверджені паспортами бюджетних програм. Видатки, проведені поверх затверджених сум, вважаються нецільовими. Паспорта бюджетних програм на відповідний бюджетний рік. як головний розпорядник коштів, готує Міністерство соціальної політики України відповідно до сум затверджених Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік та доводить до розпорядників нижчого рівня. У ст. 95 Конституції України визначено, шо будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та їх цільове спрямування визначається виключно законом України «Про державний бюджет України». Тим самим дана конституційна норма заборонила здійснювати видатки з Державного бюджету за іншими нормативними актами.

Вказала, що рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рш 2012 у справі за конституційним поданням управління Пенсійного фонду України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції га законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Кабінет Міністрів України на виконання законів України видає у формі постанов обов'язкові для виконання акт нормативного характеру. В силу положень зазначених норм права Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями визначати розмір щорічної разової грошової допомоги, яка підлягає виплаті ветеранам війни у 2016 році.

Зазначила , що відповідач , як органи виконавчої влади, приймають участь у бюджетному процесі виключно на стадії виконання Держбюджету і не приймають участі у його складанні чи формуванні. Виплата бюджетних коштів у розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями, або із інших рахунків, є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне за собою відповідальність посадових осіб. Як учасник бойових дій позивач отримав у 2016 році 920,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідач як виконавець розпоряджень по проведенню виплат одноразової грошової допомоги до 5 травня, в компетенцію якого не входить формування видатків Державного бюджету України, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у повній відповідності до чинних на момент вчинення дії законодавчих та інших нормативно-правових актів, виплата разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році ОСОБА_2 виплачена у повному обсязі, тому не має жодних підстав для перерахування та виплати йому разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Просить відмовити у позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 4 квітня 2016 року, має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.7).

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дану виплату здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особистий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в вересні 2016 року було сплачено ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 920 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 85 від 28 вересня 2016 року (а.с.63).

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою, в якій зазначив, що йому в 2016 році не в повному обсязі виплатили грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просив відповідача провести доплату йому ще 4730 грн.

Листом від 20.10.2016 року № 4850, за підписом начальника Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2 було повідомлено про те, що разова грошова допомога до 5 травня згідно постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» була виплачена йому в повному обсязі, кошти в сумі 920 грн. 29.09.2016 року були перераховані на його картковий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.6).

Положеннями частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплата даного виду допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 95 Конституції України визначено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом України про Державний бюджет України.

Частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України передбачено, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються надходження та витрати Державного бюджету України.

Частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цьому кодексу та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, - Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Також Конституційний Суд України в рішенні № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладені в новій редакції положення частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, згідно п. 63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики України шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі N 18/183-97 про набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином , суд вважає , що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги до 5 травня, діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», (чинного з 1 січня 2015 року), та відповідно до постанови КМУ від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Виходячи з викладеного, суд вважає , що відповідач діяв в межах повноважень , у законний спосіб , тому у суду відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році протиправними, а тому в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Так як позивач звільнений від сплати судових витрат, то понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України, у відповідності до положень частини 5 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання нарахувати і виплатити грошову допомогу до 5 травня.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повної постанови.

Повна постанова суду виготовлена 16 червня 2017 року.

Суддя: