Справа № 338/98/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року № 876/5071/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Василенко Інни Олександрівни про скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Інспектора роти №2 батальйону УПП у місті Івано-Франківську ДПП лейтенанта поліції Василенко І.О., в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №810372 від 20.01.2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську лейтенантом поліції Василенко І.О. про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. штрафу. Також позивач просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2017 року позов задоволено. Скасовано постанову серії АР №810372 від 20 січня 2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Василенко Інною Олександрівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

З цією постановою суду першої інстанції від 14.03.2017 року не погодилось Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду є незаконною у зв'язку з не з`ясуванням судом усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що 20.01.2017 року під час патрулювання на вул. Крихівецькій м. Івано-Франківська близько 17 год. було помічено транспортний засіб - Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1, водій якого проїхав перехрестя вулиць Крихівецька та Двірська м. Івано-Франківська на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух ТЗ, чим порушив вимоги ч.2 ст.122 КУпАП. Факт того, що позивач 20.01.2017 року близько 17 год. керуючи ТЗ в м. Івано-Франківську проїхав перехрестя вул. Крихівецької та Двірської на заборонений сигнал світлофору, не оспорюється самим позивачем. Як вбачається з пояснень позивача, він не зупинив ТЗ при ввімкненні жовтого сигналу світлофора та проїхав перехрестя саме на червоний сигнал. Судом першої інстанції неправильно трактовано ст.258 КУпАП, а також «Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», вказуючи що на місці повинен був складатися протокол, проте, відповідно до вимог ч.2 та ч.5 ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 14.03.2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав заперечення, просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржену постанову суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенанта поліції Василенко І.О. від 20.01.2017 року серія АР № 810372 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням п.п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху. На позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 2).

З вищевказаної постанови видно, що позивач 20.01.2017 року о 17 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 по вул. Крихівецька, 57 в м. Івано-Франківську здійснив рух на жовтий забороняючий сигнал світлофора.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, проїзд на заборонний сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.п.8.7.3 «г» ПДР України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306 (в редакції на час розглядуваних правовідносин), жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Статтею 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 121 - 126 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З врахуванням наведених вище норм законодавства, інспектором роти №2 батальйону УПП у місті Івано-Франківську ДПП лейтенантом поліції Василенко І.О. не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що позивач не заперечує факту вчинення правопорушення, тобто проїзду на жовтий сигнал світлофора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем визнається (зазначено в позовній заяві) факт того, що він керуючи ТЗ при наближенні до перехрестя бачив миготливий зелений сигнал світлофора і усвідомлював про те, що незабаром буде увімкнено сигнал, який забороняє рух.

Тому, позивач був зобов'язаний вжити своєчасних заходів для зменшення швидкості руху ТЗ з метою дотримання вимог жовтого (забороняючого рух) сигналу світлофора.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, являються помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність доказів вини позивача у вчиненні порушень п.п. 8.7.3 «г» ПДР України.

Крім того, як уже зазначалося вище, згідно ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами внутрішніх справ (Національною поліцією). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів і підрозділів Національної поліції (поліцейські) при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

Тому, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Проте розглядуваний адміністративний позов ОСОБА_1 заявлено до інспектора роти №2 батальйону УПП у місті Івано-Франківську ДПП лейтенанта поліції Василенко І.О., тобто до неналежного відповідача.

Відповідно до ст.52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

З вищенаведеної статті видно про можливість заміни неналежного відповідача виключно судом першої інстанції.

Отже, враховуючи що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Колегія суддів також враховує, що оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення від 20.01.2017 року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 2 ст.122 КУпАП.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції від 14.03.2017 р. винесена з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, з істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанову суду слід скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задоволити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Василенко Інни Олександрівни про скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - скасувати і прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 19.06.2017 року