Справа № 820/924/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 р.Справа № 820/924/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2017р. по справі № 820/924/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІМТЕХІНВЕСТ"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив: скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.11.2016 року №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2017р. по справі № 820/924/17 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм матеріального і процесуального права, а також неповноту дослідження обставин у справі.

В поданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції-без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 19.06.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу суб'єкта господарювання юридичної особи, є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Центральній об'єднаній державній податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не доказуються перед судом.

Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ "РЕД АЛЕРТ" за січень 2016 року".

Результати перевірки оформлені актом від 04.11.2016 року №4271/20-30-14-02/37762987 (а.с.15-37).

У вказаному акті перевірки контролюючим органом відображено висновок про порушення позивачем приписів: п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, внаслідок чого завищено податковий кредит на суму 178726 грн. за період січень 2016 року, що в свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість до сплати у сумі 178726 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення на нього, які відхилені контролюючим органом, про що надано відповідь (а.с. 33-39).

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 17 листопада 2016 року №, яким ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 178726 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 89363 грн. (а.с.13).

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його шляхом подання послідовно до Головного управління ДФС у Харківській області та ДФС України скарг, які рішеннями вказаних органів залишені без задоволення, а податкове повідомлення - рішення від 17 листопада 2016 року № - без змін (а.с. 40-70).

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення - рішення до суду.

З дослідженого акту перевірки та рішень, прийнятих за результатами адміністративного оскарження, слідує, що фактичною підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, слугувало відображене в акті судження про безпідставність формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "РЕД АЛЕРТ" щодо якого іншими податковими органами встановлені порушення. Також перевіряючими відображено, що підприємством не надано актів чи інших документів, які підтверджують прийняття техніки (обладнання), а також деякі товарно-транспортні накладні оформлені неналежним чином, оскільки мають незаповнені графи, а саме: маса брутто, відповідальна особа вантажовідправника, супровідні документи на вантаж.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у періоді, який перевірявся, мав господарські взаємовідносини з ТОВ "РЕД АЛЕРТ".

Так, між ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" (Орендар) та ТОВ "РЕД АЛЕРТ" (Орендодавець) укладено Договори оренди техніки та обладнання №11/01/12 від 01.12.2015, №12/01/12 від 01.12.2015, №13/01/12 від 01.12.2015, №14/01/12 від 01.12.2015.

Згідно умов вказаних договорів орендодавець зобов'язується надати орендарю в оренду (тимчасове користування) техніку та обладнання за плату.

Відповідно до п.п.14.1.185 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема є: а) досягнення домовленості утримуватися від певної дії або від конкуренції з третьою особою чи надання дозволу на будь-яку дію за умови укладення договору; б) постачання послуг за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або в примусовому порядку; в) постачання послуг іншій особі на безоплатній основі; г) передача результатів виконаних робіт, наданих послуг платнику податку, уповноваженому згідно з договором вести облік результатів спільної діяльності без утворення юридичної особи, а також їх повернення таким платником податку після закінчення спільної діяльності; ґ) передача (внесення) виконаних робіт, наданих послуг як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також повернення послуг; д) постачання послуг з розміщення знаку відповідної торгової марки або самого товару чи послуги в кінофільмі, серіалі або телевізійній програмі, які є візуальними (глядачі лише бачать продукт або знак торговельної марки, продукт чи торговельна марка згадується у розмові персонажа; товар, послуга чи торговельна марка органічно вплітаються в сюжет і є його частиною).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 185.1 ст. 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України передбачено право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України (пп. "в" п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції

На виконання умов договорів оренди техніки та обладнання ТОВ "РЕД АЛЕРТ" надав, а ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" прийняв техніку та обладнання, що підтверджується актами прийому -передачі. У вказаних актах відображено вартість оренди, вид та кількість обладнання.

Вподальшому сторонами договору оформлено акти повернення обладнання після його використання позивачем на умовах договорів оренди.

У зв'язку із вказаними господарськими операціями ТОВ "РЕД АЛЕРТ" на адресу позивача виписано податкові накладні (а.с. 147-153), зареєстровані належним чином в електронному реєстрі податкових накладних. Їх фактична наявність та належне документальне оформлення сторонами у справі не заперечується.

Найменування, кількість та вартість наданого обладнання вказана у податкових накладних відповідає показникам, зазначеним у актах приймання-передавання послуг.

Копією виписки по банківському рахунку підтверджується факт перерахування грошових коштів на користь ТОВ "РЕД АЛЕРТ" (а.с.154).

Транспортування орендованої техніки здійснювалось відповідно до договорів заявок про надання транспортних послуг, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_1 №3/31/01 від 31.01.2016, №1/01/01 від 01.01.2016, №1/12/01 від 12.01.2016, №1/17/01 від 17.01.2016, №1/18/01 від 18.01.2016, №1/21/01 від 21.01.2016, №1/22/01 від 22.01.2016, №1-31/01 від 31.01.2016, №2-31/01 від 31.01.2016.

В подальшому орендовану техніку використано позивачем при організації господарської діяльності, зокрема при наданні послуг прибирання приміщень та територій за договорами №П/Л-15948/НЮ від 03.07.2015, укладеного між ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" та ДП "Південна залізниця", №37-14/8-25 від 15.04.2015, укладеного між ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" та ДП "Міжнародний Аеропорт "Бориспіль", №14 та №15 від 27.03.2014, укладеного між ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" та СКП "Харківзеленбуд" ХМР.

Також, між ТОВ "КЛІМТЕХІНВЕСТ" (Клієнт) та ТОВ "РЕД АЛЕРТ" (Охорона) укладено договір на фізичну охорону №27/01/12 від 01.12.2015, відповідно до якого, Клієнт передає, а Охорона приймає під охорону закриті на замки і опечатані приміщення, розташовані за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Мала Данилівка, вул. Кільцевий шлях, 3А.

Судом встановлено, що вказані приміщення, які розташовані за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт Мала Данилівка, вул. Кільцевий шлях, 3А перебувають в оренді позивача відповідно до договору №18 від 01.01.2015 та договору №12 від 01.01.2016, укладеного із ТОВ Фірма "Арбот ЛТД".

В межах згаданих правочинів були проведені господарські операції, які оформлені податковими накладними.

Зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг за були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з виписками по рахункам, що надані позивачем.

Також виконання робіт за вказаним договором підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Досліджені у судовому засіданні документи бухгалтерського та податкового обліку, податкові накладні, що складені контрагентом позивача, акти прийому-передачі, відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХІV від 16.07.1999р., містять обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, тобто є такими, що не викликають сумнівів щодо їх юридичної сили та доказовості та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

З приводу доводів відповідача про не заповнення у товарно-транспортних накладних деяких граф, колегія суддів зазначає наступне.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, окремі недоліки у товарно-транспортних накладних можуть свідчити лише про факт порушення правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов'язане з дотриманням вимог податкового законодавства.

Судом встановлено, що позивачем податковий кредит в даній справі сформований на підставі сплачених сум ПДВ від господарських операцій, які підтверджені документально та є належним чином виконані. Так само, на підставі належно виконаних господарських операцій позивачем вірно сформовано суми податку на прибуток приватних підприємств.

При цьому, висновки податкового органу щодо виявлених перевіркою порушень з боку позивача ґрунтувалися на виявлених помилках у деяких товарно-транспортних документах, а також довільному аналізі відповідних баз даних (Єдиних державних реєстрах), з яких відповідачем зроблено висновки про відсутність господарських операцій. Проте провину платника податку не можна вважати доведеною у разі, коли дійсність господарських операцій підтверджена належними первинними документами обліку, що мало місце в даній справі. Як вказувалося вище, певні недоліки деяких первинних документів висновку щодо законності та реальності господарських операцій спростувати не можуть.

В ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій з поставки послуг, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних послуг податку на додану вартість, а також використання таких послуг у подальшій господарській діяльності позивача.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи, відповідно до яких відповідач посилається на податкову інформацію контролюючого органу від 22.02.2015 №19185/12-14-14-02/40035164, з огляду на наступне.

Межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України мають індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та правомірність віднесення позивачем до від'ємного значення суми ПДВ, відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписана на виконання умов договірних відносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.11.2016 року № є необґрунтованим, через що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2017р. по справі № 820/924/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 20.06.2017 р.