Справа № 132/271/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 132/271/17
Головуючий у 1-й інстанції: Аліменко Ю.О.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.

07 червня 2017 року

м. Вінниця
Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.
за участю:
секретаря судового засідання: Томашук А.В.,
позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: Кучер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області про визнання неправомірними рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та протиправною відмову відповідача щодо призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років; зобов`язати відповідача призначити йому пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років з дати звернення, тобто з 02 липня 2016 року.
Відповідно до постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2016 року позов задоволено частково: визнано незаконною та протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років; зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років з 31 липня 2016 року.
Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції при вирішені справи порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Позивач в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.
Судом встановлено, що позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`ятнадцяти років.
Згідно зі п 2. ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття).
Так, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Своє перебування на території Чорнобильського району (30-кілометрова зона) позивач підтверджує архівною довідкою від 17.12.1992 року №24/3537, виданою управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, відповідно до якої він перебував в складі військової частини НОМЕР_1 в зоні відчуження з липня по серпень 1986 року (а.с.10).
Разом з тим, пвідповідачем було зроблено запити до Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України, про підтвердження періоду служби у 1986 році та до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про проведення зустрічної перевірки первинних документів військової частини за 1986 рік.
Актом зустрічної перевірки, що надійшов до відповідача 10.08.2016 року з`ясовано, що ззгідно наказів по в/ч 54711 позивач перебував у черговій відпустці з 15.07.1986 року по 04.08.1986 року та направлявся у відрядження у м. Бердичів з 05.08.1986 року по 03.09.1986 року та з 08.09.1986 року по 07.10.1986 року (а.с. 25). Іншої інформації стосовно відряджень на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС у наказах в/ч 54711 немає.
У відповіді з Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України, яка надійшла до відповідача 22.08.2016 року зазначено, що підтвердити участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивача немає можливості, так як в наказах, в книгах алфавітного обліку та в журналах обліку доз випромінювання в/ч 43187 за 1986 рік позивач не значиться (а.с. 24). Крім того, у довідці зазначено, що фінансові документи військової частини на збереження до архіву не надходили.
Отже, суд вважає, що факт перебування позивача на території Чорнобильського району (30-кілометрова зона) з метою ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 24.06.1986 року по 14.07.1986 року не підтверджується наданими доказами та позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, у зв`язку з відсутністю первинних документів, які підтверджують роботу в зоні відчуження строком не менше 5 календарних днів у період з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року.
На підставі зазначеного судове рішення в порядку ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області задовольнити частково.
Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2017 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 червня 2017 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.