Справа № 389/1307/17
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/74/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Суддя Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши у скороченому провадженні відповідно до ст. 183-2 КАС України, справу за адміністративнм позовом ОСОБА_1до Управління соціального захисту населення Знам'янського міськвиконкому Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати неправомірним здійснення нарахування та виплати відповідачем до 05 травня 2016 року разової грошової допомоги в розмірі, меншому ніж п'ять мінімальних пенсій за віком; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату недоплаченої йому як учаснику бойових дій разової щорічної грошової допомоги до 05 травня 2016 року, відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що має статус ветерана війни - учасника бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України від 22.10.1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня, має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Згідно з повідомленням управління соціального захисту населення Знам'янського міськвинокому Кіровоградської області, викладеного у листі №02-84/498/1 від 25.05.2017 року, у квітні 2016 року він одержав разову грошову допомогу у розмірі 920,00 грн., тобто у меншому розмірі, ніж гарантовано законом, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення від 14 червня 2017 року, в якому позов не визнав, та вказа в, що позивачу як учаснику бойових дій 16 квітня 2016 року було здійснено виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 920 грн. відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі, визначеному Постановою КМУ від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Держаний бюджет України на 2016 рік. Вважає, що виплата позивачу разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року в сумі 920 грн. здійснена позивачу в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.06.2015 року.

У квітні 2016 році позивачу було виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій у розмірі 920,00 грн., що встановлено з листа Управління соціального захисту населення Знам'янського міськвинокому Кіровоградської області №02-84/498/1 від 25.05.2017 року.

Відповідно до приписів статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звернувся до відповідача щодо виплати, недоплаченої позивачу на його думку, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у травні 2017 року та отримав відмову у виплаті в листі від 25.05.2017 року за вих.№02-84/498/1. Таким чином, суд виходить з того, що саме з вказаного моменту позивачу стало відомо про порушення (на його думку) прав та інтересів, адже отримання ним щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у червні 2016 року у певному розмірі не свідчить про обізнаність позивача про порушення, на його думку, прав та законних інтересів, а тому суд вважає можливим поновити строк звернення з даним позовом до суду.

Водночас, суд відзначає, що у відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" встановлено, що із 01.01.2016 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить 1074,00 грн.

В той же час, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В силу вимог п.2 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, у таких розмірах - учасникам бойових дій - 920 гривень.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 2012 року № 3-рп/2012, зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Водночас, при розв'язанні спірних правовідносин враховується й висновок Європейського суду з прав людини, викладений в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач виплачуючи позивачу в 2016 році щорічну одноразову допомогу до 5 травняу розмірі 920,00 грн., діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, а отже, в даному випадку, відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1до Управління соціального захисту населення Знам'янського міськвиконкому Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Берднікова