Справа № 816/574/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/574/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 46) просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеного у формі листа за №3111/6-17 від 23.03.2017 щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду та надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 по справі №545/3888/16-ц за нею визнано право на земельну частку (пай) розташовану за межами населених пунктів розміром 2,11 умовних кадастрових гектари для виробництва сільськогосподарської продукції в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_3 З метою виготовлення проектної документації ОСОБА_1 звернулася до відповідача за дозволом на розробку проектної документації. Однак, рішенням відповідача викладеного у формі листа за №3111/6-17 від 23.03.2017 в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки відмовлено. Вказувала на те, що зауваження викладені у рішенні ГУ Держгеокадастру у Полтавській області є необґрунтованими, такими, що порушують її конституційні права на отримання у власність земельної ділянки.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. В письмових запереченнях посилався на правомірність оскаржуваного рішення з мотивів наведених у спірному рішенні. Також вказував, що позивач не має права на земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з огляду на те, що вона дається лише для ведення фермерського господарства на конкурентних засадах.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно положень пункту г частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в т.ч. на підставі прийняття спадщини.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України).

За приписами частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірах не більше 2,0 гектара.

Частина четверта статті 122 Земельного кодексу України визначає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, який здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Однак, перш ніж отримати земельну ділянку, в т.ч. право на яку визнано в порядку спадкування потрібно здійснити ряд дій, які включають:

- отримання викопіювання з кадастрової карти бажаної не зайнятої земельної ділянки;

- звернення до органу Держгеокадастру з викопіюванням за отриманням рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою;

- замовлення в землевпорядній організації виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту відведення земельної ділянки органом Держгеокадастру;

- звернення до державного кадастрового реєстратора в територіальному органі Держгеокадастру із пакетом документів, в т.ч. з виготовленим проектом землеустрою про державну реєстрацію земельної ділянки;

- реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі і отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 по справі № 545/3888/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Полтавської РДА, Тростянецької сільської ради Полтавського району, третя особа - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розташованої на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населених пунктів розміром 2,11 умовних кадастрових гектари для виробництва сільськогосподарської продукції в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_3 (а.с. 9-10)

Рішення набрало законної сили 18.12.2016.

Від Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області позивач отримала викопіювання земельної ділянки сільськогосподарського призначення не наданої у власність чи користування орієнтовною площею 2,00 га для товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 8).

20.02.2017 представником позивача подано відповідачу клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 13).

До клопотання додано вищезазначене викопіювання, копію паспорта та ідентифікаційного коду, копію рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2016, копію довіреності представника.

За результатами розгляду клопотання, рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 23.03.2017 за №3111/6-17 повідомлено позивача про відсутність підстав для задоволення клопотання з огляду на те, що в рішенні Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 (у справі № 545/3888/16-ц) за ОСОБА_1 визнано право на земельну ділянку (пай), але не зазначено, що Головне управління, враховуючи положення статті 122 Земельного кодексу України, зобов'язане виділити земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) на території даної сільської ради із земель запасу державної власності (а.с. 12).

Позивач вважає, що вказана відмова ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, порушує її права та інтереси на одержання у власність земельної ділянки, право на яку вона отримала у спадок від батька на підставі рішення суду, в зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

Як вже встановлено судовим розглядом, з метою оформлення права власності на земельну ділянку, яка визнана за позивачем на підставі рішення суду, позивач звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 13).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як встановив суд, відповідач, мотивуючи відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виходив з того, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 (у справі № 545/3888/16-ц) визнано право на земельну частку (пай), однак не зобов'язано орган Держгеокадастру виділити земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) на території Тростянецької сільської ради Полтавського району із земель запасу державної власності.

За таких обставин, враховуючи наведені вище положення Земельного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач не навів належних та допустимих мотивів відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Суд відкидає посилання відповідача на відсутність у позивача права на земельну ділянку сільськогосподарського виробництва з мотивів цільового отримання її лише для ведення фермерського господарства та на конкурентних засадах, оскільки вказана обставина не була зазначена у листі ГУ Держгеокадастру в Полтавській області від 23.03.2017 за №3111/6-17, як підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що за позивачем судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано право власності на земельну частку (пай). Тобто дозвіл на розробку проекту землеустрою носить суто формальний характер, оскільки такий в будь-якому випадку видається чи не видається ГУ Держгеокадастру в Полтавській області, як органом уповноваженим розпоряджатися землями державної власності.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, відмова ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою є невмотивованою, не містить аналізу підстав необхідних для такої відмови, що визначені безпосередньо у законі. Відповідно, така відмова суб'єкта владних повноважень не є законною в розумінні національного законодавства, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Позивачем у прохальній частині позову обрано такий спосіб захисту свого порушеного права як зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з урахуванням висновків суду та надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушених прав позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо вирішення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам, уповноваженим на виконання функцій держави, певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Так званий вільний розсуд посадової чи службової особи - це вибір між двома або більше альтернативами, коли кожна альтернатива законна. У такому випадку суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один із правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Однак якщо законна альтернатива відсутня, не може йтися про розсуд.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як суб'єкт владних повноважень, повинен діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а його дискреційні повноваження обмежені вимогами цих законів.

Під час вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач може прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або обґрунтовану відмову у наданні такого дозволу .

Враховуючи те, що клопотання позивача не вирішувалося по суті уповноваженим органом, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин позовні вимоги в частині вимоги щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки задоволенню не підлягають.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладеного у формі листа за №3111/6-17 від 23.03.2017 щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) частину судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 320,00 грн (триста двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 19 червня 2017 року.

Суддя Є.Б. Супрун