Справа № 808/3737/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Батрак І.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 рокусправа № 808/3737/16
Приміщення суду за адресою: м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі №808/3737/16 за позовом ОСОБА_2 до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, Бердянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому з урахуванням уточнень просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 29.06.2016 року №7427-17, яким визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., а також податкову вимогу від 28.12.2016 №2148-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Законом України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень в 2016 році» внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, в частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016 року. Проте, зазначений Закон не може бути застосовано до належного позивачу транспортного засобу, оскільки дата першої реєстрації транспортного засобу 15.12.2015 року, у звязку із чим, застосування податковим органом зазначеного Закону з метою оподаткування може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, що свідчить про передчасність винесення податкового повідомлення-рішення. Крім того зазначив, що під час винесення податкової вимоги відповідачем не враховано, що протягом строку оскарження рішення на підставі якого визначено грошове зобовязання, таке зобовязання вважається не узгодженим, а тому підстави для прийняття податкової вимоги відсутні. З урахуванням вищезазначеного, для захисту своїх прав позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №7427-17, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн., податкову вимогу від 28.12.2016 року № 2148-17, в частині сплати податкового боргу за узгодженим грошовим зобовязанням з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Бердянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що позивач є власником автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, сірого кольору, 2015 року випуску, з обємом двигуна 2967 кубічних сантиметрів, який підпадає під обєкт оподаткування транспортним податком. Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Право власності на транспортний засіб у позивача виникло з 15.12.2015 року, у звязку із цим сума податку з власників транспортних засобів нараховувалась саме з 15.12.2015 року та становить 25000 грн., у відповідності з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України. Таким чином, при винесення оскаржуваного рішення податковий орган діяв на підставі та в межах визначених повноважень. Також зазначив, що оскільки у позивача наявний податковий борг зі сплати транспортного податку у розмірі 25000 грн., податковим органом і була сформована податкова вимога.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, сірого кольору, 2015 року випуску, з обємом двигуна 2967 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 15.12.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ671998.

29.06.2016 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №7427-17, яким визначено суму грошового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., яке отримано позивачем 02.07.2016 року.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням форми «Ф» від 29.06.2016 року №7427-17, 11.07.2016 року позивач звернувся до податкового органу із заявою про відкликання податкового повідомлення-рішення на підставі п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України.

ОСОБА_4 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області №2859 від 28.07.2016 року позивачу розяснено, що ОСОБА_3 у відповідності до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України є платником транспортного податку.

05.01.2017 року позивачем отримано податкову вимогу форми «Ф» від 28.12.2016 року №2148-17, в якій зазначено, що станом на 27.12.2016 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 25024,80 грн., у тому числі із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 24,80 грн. та з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині нарахування транспортного податку, суд першої інстанції виходив з того, що застосування контролюючим органом положень статті 267 Податкового кодексу України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2016 році, оскільки податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Також суд першої інстанції зазначив, що у податкового органу були відсутні підстави для прийняття податкової вимоги на суму 25000 грн., оскільки на момент її прийняття грошове зобовязання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб на суму 25000 грн. не було узгоджено, у звязку із чим податкова вимога форми «Ф» від 28.12.2016 року №2148-17 в частині сплати податкового боргу за узгодженим грошовим зобовязанням з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності 1 січня 2015 року, викладено у новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України, якою запроваджено транспортний податок для фізичних осіб.

Відповідно до статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування. Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

1 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII, яким викладено в новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України, зокрема змінено визначення обєкту оподаткування.

Так, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Тобто, зміни до обєкта оподаткування транспортним податком внесено пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду (2016 рік), в якому такі правила застосовуються.

Пунктами 267.3, 267.4 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період при сплаті транспортного податку дорівнює календарному року.

Відповідно до підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Органи внутрішніх справ зобовязані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації обєкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

З аналізу зазначених норм вбачається, що для винесення податкового повідомлення-рішення податковим органом стосовно платника транспортного податку, необхідно одночасно враховувати такі критерії для визначення бази та обєкта оподаткування, а саме, легковий автомобіль використовується, з року випуску якого минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Судом першої інстанції установлено, що податковим органом визначений обєкт оподаткування: транспортний засіб - марка: VOLKSWAGEN; модель: TOUAREG; обєм двигуна - 2967 куб. см.; номер шасі (кузова, рами) WVGZZZ7PZGD016529; колір: сірий; 2015 рік випуску 2015; державний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 15.12.2015 року.

Разом з тим, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII, яким викладено в новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України, зокрема змінено визначення обєкту оподаткування, набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України одним із принципів оподаткування є стабільність, який полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України встановлено, що до місцевих податків належить податок на майно, одним із елементів якого є транспортний податок.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Виходячи з наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Оскільки, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» прийнятий 24 грудня 2015 року, тобто після 15 липня 2015 року, а рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зокрема транспортного органом місцевого самоврядування не приймалося, то застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України у редакції від 01 січня 2016 року з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2017 року.

При цьому, посилання податкового органу на стару редакцію підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, яким передбачено, що обєктами оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. є безпідставними, оскільки вони не відповідають положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, як встановлено судом та не заперечується сторонами, обєм двигуна автомобільного транспорту позивача становить 2967 куб.см., у звязку з чим автомобіль позивача не підпадає під визначення обєкту оподаткування у редакції підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України до 01 січня 2016 року.

Щодо позовної вимоги про скасування податкової вимоги форми «Ф» від 28.12.2016 року №2148-17, суд першої інстанції вірного дійшов висновку про її задоволення в частині нарахованого транспортного податку з огляду на наступне.

Пунктами 59.1 та 59.3 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Оскільки на момент прийняття податкової вимоги від 28.12.2016 року №2148-17, грошове зобовязання ОСОБА_2 зі сплати транспортного податку з фізичних осіб на суму 25000 грн. не набуло статусу узгодженого, у звязку із судовим оскарженням податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 року №7427-17, яким визначено суму грошового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб на суму 25000 грн., то у податкового органу були відсутні підстави для прийняття податкової вимоги на суму 25000 грн.

Таким чином, податкова вимога форми «Ф» від 28.12.2016 року №2148-17, в частині сплати податкового боргу за узгодженим грошовим зобовязанням з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн., є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі №808/3737/16 за позовом ОСОБА_2 до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_5