Справа № 822/836/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/836/17

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання відповідача надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, у 150-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановлено законом для працездатних осіб.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ. 06 листопада 2015 року його було звільнено з ОВС, а 07 листопада 2015 року прийнято на службу в органи національної поліції.

12 лютого 2016 року ОСОБА_4 було звільнено зі служби в поліції.

20 квітня 2016 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0720857, виданою 20 квітня 2016 року.

21 лютого 2017 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з захворюванням, набутим під час служби в ОВС, з відповідними документами.

Цього ж 21 лютого 2017 року позивач звернувся з такою ж заявою з відповідними додатками і до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

За результатами розгляду заяви позивачу надана відповідь за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 13.13.2017 №29/Г-52. У цій відповіді зазначено, що позивач був звільнений зі служби в міліції в зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 та 07.11.2015 прийнятий на службу в поліцію згідно з його заявою. Відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" наказом ГУНП від 12.02.2016 №15 о/с ОСОБА_4 був звільнений зі служби в поліції через службову невідповідність з 13.02.2016, тому втратив право на грошову допомогу як працівник міліції. Отже, виходячи із вищенаведеного, дія постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2016 не поширюється на працівників поліції, тому підстав для направлення до МВС України висновку щодо виплати ОСОБА_4 грошової допомоги згідно з п.8 постанови немає.

За результатами розгляду заяви позивачу також надана відповідь ГУ НП в Хмельницькій області від 13.03.2017 №29/Г-52, у якій зазначено, що відповідно ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015, передбачено що призначення одноразової грошової допомоги працівникам міліції згідно Закону України "Про міліцію" та Порядку, затвердженого постановою №850, не входить до компетенції ГУ НП в Хмельницькій області.

Не погодившись із вказаним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 року.

Стаття 97 Закону України "Про національну поліцію" встановлює, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

З аналізу вказаної статті судом встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги мають поліцейські, у яких інвалідність стала наслідком виконання ними службових обов'язків, пов'язаних з виконанням повноважень та завдань саме органу поліції.

У спірних правовідносинах інвалідність позивачу встановлена в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в поліції, що унеможливлює отримання позивачем одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Разом з тим, суд звертає увагу, що розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ зі змінами передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, ст.23 Закону №565-ХІІ передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

Саме тому, на момент встановлення позивачу інвалідності та звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги застосуванню підлягає саме ст. 23 Закону України "Про міліцію", яка передбачає право на таку допомогу.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до підпункту 2 п.2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку №850 дає підстави для висновку, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство України передбачає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби саме в органах внутрішніх справ, особами, у яких інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що останнім місцем служби позивача була служба в поліції, а тому він має право на виплату одноразової грошової допомоги як поліцейський відповідно до законодавства, яке регулює розміри та порядок виплати такої допомоги саме поліцейським.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на момент виникнення спірних правовідносин, з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №163/28293 від 29.01.2016 затверджено "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" (далі - Порядок №4).

Пунктом 5 розділу І Порядку №4 дано визначення термінів, що визначають випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського. Зокрема:

- пов'язаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням поліцейським служби, крім випадків, зазначених у підпункті 1 цього пункту;

- пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

У ст.97 Закону №580-VIII визначено вичерпний перелік випадків, у разі настання яких виплачується одноразова грошова допомога. При цьому, Закон №580-VIII не містить такого випадку, як отриманння поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають саме положення розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 (оскільки вони були чинними на момент встановлення позивачу інвалідності та виникнення у нього права на отримання такої одноразової грошової допомоги), а не ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядок № 4.

Оскільки інвалідність позивачу встановлена у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, а також з урахуванням вимог чинного законодавства України, колегія суддів вважає, що позивач має право на виплату такої одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст. 23 Закону України "Про міліцію", що вірно встановив суд першої інстанції, незалежно від того, чи продовжив позивач службу в органах національної поліції, чи ні.

В судовому засіданні представник відповідача послався на внесення змін до ст. 97 Закону України "Про національну поліцію" Законом України від 08 червня 2017 року, як на підставу для відмови у позові. Проте, колегія суддів критично оцінює вказані доводи, оскільки станом на момент встановлення позивачу інвалідності, звернення до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, а також розгляду і вирішення справи в суді першої інстанції такі зміни прийняті не були, а станом на момент розгляду та вирішення справи в суді апеляційної інстанції такі зміни чинності не набули.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6