Справа № 396/804/17
Суддя: Шепетько В. І.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/804/17
Провадження № 2-а/396/34/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді - Шепетько Володимир Іванович

при секретарі - Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання незаконними дії та рішення Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання неправомірними дій та рішення суб'єкта владних повноважень щодо відмови у призначенні пенсії та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» та призначити пенсію за вислугою років з 10.05.2017 року виходячи з розміру 90% від суми місячного заробітку.

Позивач вказує, що з 09.08.1999 року по 04.06.2007 року та з 05.07.2007 року по 10.05.2017 року працював в органах прокуратури. Станом на 10.05.2017 наявний стаж в органах прокуратури становить понад 17 років. Крім того, у період з 15.08.1995 року по 29.07.1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. З метою призначення пенсії 10.05.2016 звернувся до Новоукраїнського об'єднаного УПФУ Кіровоградської області про призначення пенсії за вислугою років. Рішенням від 18.05.2017 Новоукраїнським об'єднаним УПФУ Кіровоградської області відмовлено у призначенні пенсії п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року. Вважає рішення ПФУ протиправним, оскільки закон, що скасовує пенсійне забезпечення прокурорів, не підлягає застосуванню до нього, що звужує конституційні права як громадянина та порушує гарантії незалежності прокурора. Позивач вважає, що вказана відмова відповідача в проведенні перерахунку пенсії є незаконною та необґрунтованою, такою, що грубо порушує його права, законні інтереси та норми Конституції України.

Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Представником відповідача надано заперечення на позовну заяву, де зазначено, що 13.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії згідно зі ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру». За результатами розгляду документів стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури складає 17 років 8 місяців 2 дні. Відповідно до наданих документів для призначення пенсії ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Харківської області на посаді начальника відділу представництва при виконанні судових рішень управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Харківської області. Ця посада визначена, як така, що дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VII з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 останній проходив службу в органах МВС України з 15.08.1995 року по 29.07.1999 року та розпочав свою трудову діяльність на прокурорських посадах з 09.08.1999 року, стаж роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури станом на 10 травня 2017 року складає 21 рік 7 місяців 17 днів (а.с.11-13).

Згідно довідки №18-245 від 04.05.2017 року виданої прокуратурою Харківської області ОСОБА_1 дійсно працював в органах прокуратури Харківської області з 08 липня 1998 року і по теперішній час, стаж роботи ОСОБА_3 в органах прокуратури станом на 01 липня 2016 року складає 17 років 11 місяців 23 дні (а.с.14).

Згідно архівної довідки №2890/15/01-16 від 30.09.2016 року виданої Головним управлінням національної поліції в Кіровоградській області національною поліцією України Харківської області ОСОБА_1 дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.1995 по 29.07.1999 року (а.с.15).

Відповідно до ч.6 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Таким чином, відповідно до підтверджених відомостей стаж роботи позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» становить більше 20 років.

10.05.2017 року позивач звернувся до Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ "Про прокуратуру" та надав довідку прокуратури Харківської області №18-245 від 04.05.2017 року про заробітну плату (а.с.14).

Копією листа Новоукраїнського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області від 19.05.2017 за №435/03-29 позивачу повідомлено, що йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». Згідно поданих ОСОБА_1 документів, стаж його роботи становить 19 років 7 місяців 24 дні, в тому числі на посадах прокурорів 17 років 8 місяців 2 дні. Однак, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 та п.5 розділу ІІІ Прикінцевих положень ЗУ від 02.03.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" підстав для призначення йому пенсії за вислугу років немає (а.с.16).

Даючи оцінку правомірності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугою років, суд виходить з положень ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», відповідно до якої прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі в 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми щомісячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч.5 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Проте, відповідно до положення 5 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, питання щодо дії нормативно-правових актів у часі розглядалось Конституційним Судом України в Рішеннях №1-зп від 13 травня 1997 року, №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року та №3-рп/2001 від 5 квітня 2001 року, в яких встановлено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Необхідно також зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Це зазначено в рішеннях Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність. Зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини, а також виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, вважаю, що позивач має право на отримання пенсії за вислугу років з вищевикладених підстав.

У зв'язку з цим доводи відповідача, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо неправомірності дій Новоукраїнського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугою років, а відтак порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов'язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991, починаючи з 10.05.2017 та виходячи з розміру 90% від суму місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарних місяців роботи, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

Керуючись ст.ст. 71,94,158,159-163,181,186 КАС України, ЗУ «Про прокуратуру»,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії і рішення Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, рішення від 18.05.2017 № 427 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою 20 років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001);

Скасувати рішення Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про відмову в призначені пенсії за вислугу років від 18.05.2017 року №427.

Зобов'язати Новоукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу 20 років відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001) з 10.05.2017 року, тобто з дати звернення, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку,обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи відповідно до довідки прокуратури Харківської області про заробітну плату від 04.05.2017 року № 18-245 без обмежень її максимального розміру.

Судові витрати залишити за позивачем.

Зобов'язати відповідача протягом 10 днів з дня набуття судовим рішенням законної сили подати суду письмовий звіт про його виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: В. І. Шепетько