Справа № 206/1612/17(2-а/206/65/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2017 рокусправа № 206/1612/17(2-а/206/65/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача - не з'явився

Відповідача - Альков Д.С. ( довіреність від 20.01.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 р.

у справі № 206/1612/17(2-а/206/65/17)

за позовом ОСОБА_2

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просить визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови їй, в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19 грудня 2016 року у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді згідно довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про заробітну плату та обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 14.03.2017 року №Б-с-381, 382, 383, 384, зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі рахувати її робочий стаж на посаді судді 28 років 12 днів і зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно вказаного стажу роботи, зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити перерахунок і виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.12.2016 року із розрахунку 25600 грн. на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про заробітну плату та обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 14.03.2017 року №Б-с-381, 382, 383, 384, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови ОСОБА_2, в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці починаючи з 01 січня 2017 року у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді згідно довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про заробітну плату та обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 14.03.2017 року №Б-с-381, 382, 383, 384; зобов'язано Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі рахувати робочий стаж ОСОБА_2 на посаді судді 28 років 12 днів, який включає в себе стаж роботи на посадах: виконуючої обов'язки слідчого лінійного відділу міліції станції Дніпропетровськ з 11.10.1979 року по 11.04.1980 року та з 06.01.1981 року по 01.04.1981 року, слідчого відділу внутрішніх справ станції Дніпропетровськ з 12.01.1982 року по 27.08.1982 року, слідчого контрольно-методичної групи слідчого відділу Придніпровського УВС на транспорті, слідчий слідчого відділення лінійного відділу внутрішніх справ станції Дніпропетровськ з 27.08.1982 року по 30.06.1987 року, слідчого, старшого слідчого групи лінійного відділу внутрішніх справ станції Нижньодніпровськ - Вузол з 01.07.1987 року по 01.04.1994 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді; зобов'язано Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_2 починаючи з 01.01.2017 року із розрахунку 25600 грн. на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про заробітну плату та обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 14.03.2017 року №Б-с-381, 382, 383, 384, з урахуванням виплачених сум; зобов'язано Лівобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Дніпрі згідно ст.267 КАС України надати до суду звіт про виконання судового рішення у місячний строк після набрання законної сили рішення суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі звернулось з апеляційною скаргою, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що з 07.04.1994р. позивач працювала на посаді судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Постановою Верховної Ради України №1283-VІ від 16.04.2009 у зв`язку з поданням заяви про відставку позивача звільнено з посади судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Наказом в.о. голови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2009 року №64 - позивача було відраховано зі штату суду з 30 квітня 2009 року відповідно до п.п.2,9 ч.5 ст.126 Конституції України та ст.ст.15,43 ЗУ «Про статус суддів».

З 15.05.2009 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Стаж роботи судді, який надав позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання, становив 28 років 12 днів (слідчого - 12 років 11 місяців 17 днів та судді - 15 років 25 днів) і відповідно до ст. 43 Закону України №2862-ХІІ від 15.12.1992 «Про статус суддів», який діяв на момент призначення грошового утримання, надав право отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

20 грудня 2016 року позивач звернулась до Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із збільшенням розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді. До заяви позивач додав довідку територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №Б-с-2217 від 19.12.2016 року, розмір якої з 01.01.2016 склав 25 600,00 грн.

Листом №Ф-06 від 01.03.2017 року Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовило позивачу в перерахунку довічного утримання, мотивуючи тим, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищезазначеної заяви та довідки №Б-с-2217 від 19.12.2016 року про заробітну плату не є доцільним та веде до зменшення щомісячного довічного грошового утримання, оскільки згідно закону №1402-VІІ від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 30.09.2016 року, стаж роботи позивача на посаді слідчого не зараховується до стажу роботи на посаді судді, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», (в редакції на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року по суті та змісту повинна бути застосована до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах на сьогодення.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Отже враховуючи зазначене, а також те, що згідно з довідкою територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-2217 від 19.12.2016, станом на 01 грудня 2016 року, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці в грудні 2016 року збільшилась та становить 25 600 грн., позов підлягає задоволенню в частині вимог зобов'язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в розмірі 25 600 грн. відповідно до довідки територіального управління ДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-2217 від 19.12.2016 року.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України №2862 від 15.12.1992 «Про статус суддів» (із змінами та доповненнями), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів в судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів в Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України №2862 від 15.12.1992 втратив чинність на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», N 2453-VI, 07.07.2010.

Таким чином, на момент роботи позивача на посаді судді та на момент її звільнення у зв'язку з відставкою діяв закон, який передбачав зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання часу роботи на посаді слідчого.

Закон №1402-VІІІ від 02.06.2016р. не був чинним під час під час роботи позивача на посаді судді, оскільки набрав чинності з 30.09.2016р., тобто після звільнення позивача у зв'язку з відставкою.

Так виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що для визначення стажу роботи позивача, який дає право як на відставку так і на отримання довічного грошового утримання, слід застосовувати законодавство, що діяло на період роботи позивача, та оскільки стаж роботи позивача, який обчислений до вказаного законодавства і який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, становить 28 років та 12 днів (включає в себе стаж роботи позивача на посадах: виконуючої обов'язки слідчого лінійного відділу міліції станції Дніпропетровськ з 11.10.1979 року по 11.04.1980 року та з 06.01.1981 року по 01.04.1981 року, слідчого відділу внутрішніх справ станції Дніпропетровськ з 12.01.1982 року по 27.08.1982 року, слідчого контрольно-методичної групи слідчого відділу Придніпровського УВС на транспорті, слідчий слідчого відділення лінійного відділу внутрішніх справ станції Дніпропетровськ з 27.08.1982 року по 30.06.1987 року, слідчого, старшого слідчого групи лінійного відділу внутрішніх справ станції Нижньодніпровськ - Вузол з 01.07.1987 року по 01.04.1994 року), то позивач має право на отримання щомісячного грошового утримання судді у розмірі 90 % від розміру суддівської винагороди.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 р. у справі № 206/1612/17(2-а/206/65/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 22.06.2017 року

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак