Справа № 826/4043/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4043/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Самарець А.М.,

представника відповідача Савченка О.А.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Генерального штабу Збройних Сил України (далі відповідач) про:

- визнання протиправною відмови відповідача щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу нараховано одноразову грошову допомогу у разі звільнення;

- зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства оборони України від 08.12.2015 р. № 1024 (по особовому складу) позивача було звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.12.2015 р., з подальшими змінами, внесеними наказом від 12.02.2016 р. № 38 позивача з 25.12.2016 р. було виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на облік до Шевченківського районного у м. Києві військового комісаріату, виплачено надбавку в розмірі 15 % посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 95 % посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премію за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 370 % місячного грошового забезпечення, додаткову щомісячну грошову винагороду у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення з 01 по 25.12.2015 р.

Також при звільнені з військової служби у запас позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування 60 % щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889.

15.02.2016 р. позивач через свого представника звернувся до відповідача з вимогою, зокрема роз`яснити, з яких підстав до суми щомісячної додаткової грошової винагороди не були враховані при обчисленні йому одноразової грошової допомоги.

Листом від 16.02.2016 р. № С-39 відповідач повідомив позивача, зокрема про те, що відповідно до п. 8 Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595, щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових видів грошового забезпечення.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого позивачу нараховано одноразову грошову допомогу у разі звільнення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, яку отримував позивач, має постійний характер і підлягає включенню до його грошового забезпечення при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова № 889), Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260 (далі Інструкція № 260), Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі Інструкція № 595), постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Знідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою № 889 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Частиною 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

У п. 38.6 Інструкції № 260 визначено, що військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Відповідно до п.п. 1, 8 Інструкції № 595 ця інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У п. 1 Постанови № 1294 зазначено: установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 25 до Постанови № 1294 визначено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ, до яких щомісячна додаткова грошова винагорода не включена.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889 та Інструкцією № 260, має тимчасовий характер та не підлягає включенню до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.11.2014 р., від 16.06.2015 р. №№ 21-473а14, 21-621а15, висновки якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов`язковими для суб`єктів владних повноважень та мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, такі правові висновки наведені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 р. № К/800/7172/17 по праві № 760/8406/16-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення позивача при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, а отже, відповідач, відмовляючи у здійсненні такого перерахунку, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством, яке діяло на момент вчинення ним оскаржуваних дій (відмови у включенні щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби).

Доводи позивача про те, що судовим рішення у справі № 826/4008/16 встановлено факт щомісячної виплати йому додаткової грошової винагороди та необхідність її включення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки механізм і законодавчо регламентований порядок обчислення та призначення одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та пенсії є різними і не підлягають ототожненню.

При цьому, судом першої інстанції було безпідставно визнано зазначені обставини такими, що мають преюдиційне значення для вирішення даної справи, так як, спірні правовідносини у справі № 826/4008/16 та в даній справі не є тотожними і ґрунтуються на різних правових нормах.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду України від 03.06.2014 р., 04.03.2014 р., 15.04.2014 р. по справам №№ 21-169а14, 21-31а14, 21-78а14, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки дані судові рішення ухвалені ВСУ за інших обставин справи та виниклих між сторонами правовідносин, а тому, викладені в них висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі, на відміну від висновків, викладених в постановах Верховного Суду України від 04.11.2014 р., від 16.06.2015 р. №№ 21-473а14, 21-621а15, які апеляційний суд приймає до уваги та враховує, про що було зазначено вище.

Посилання представника позивача про висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України від 20.06.2017 р. № 056/302 колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України здійснює лінгвістичну, а не правову експертизу. Крім того, зазначений висновок є лише експертним дослідженням, яке не має юридичного значення і не являється висновком судової експертизи, так як остання по даній справі судом не призначалася.

Доводи представника позивача про те, що в Україні не діє система прецедентного права, а тому висновки ВСУ не мають обов`язкового значення, є необгрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 244-2 КАС України чітко визначено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, судова колегія вражає, що апелянт, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, довів перед судом правомірність вчинених ним дій, що оскаржуються позивачем.

Водночас, доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі, колегія суддів вважає безпідставними та відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про обставини, які, на його думку, свідчать про порушення його права, 16.02.2016 р., а до суду звернувся 14.03.2016 р., тобто в межах строків, регламентованих ст. 99 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, апеляційна скарга Генерального штабу Збройних Сил України підлягає задоволенню, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року скасуванню, адміністративний позов залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 21 червня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.