Справа № 817/2377/16
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2017 р.Р і в н е 817/2377/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №2396-13.

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду Гломба Ю.О. від 26.12.2016 відкрито провадження у справі, а ухвалою від 27.12.2016 закінчено підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку із закінченням строку повноважень судді Гломба Ю.О., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 №218 справу передано на повторний автоматизований розподіл. В порядку, визначеному статтею 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду справи №817/2377/16 визначено суддю Друзенко Н.В.

У судовому засіданні 06.06.2017 представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила суду на їх обґрунтування, що позивач є власником автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200, об'єм двигуна - 4661 л, 2013 року випуску, у зв'язку з чим, йому визначено податкове зобов'язання з транспортного податку на 2016 рік в розмірі 25000,00 грн., про що прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення. З даним рішенням не погоджується, вважає, що легковий автомобіль, який належить позивачу на праві власності, не може вважатися об'єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік, так як його середньоринкова вартість становить менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2016 року, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а також звітом про оцінку автомобіля від 05.06.2017 року. Крім того, представник позивача наголошує, що рішення Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016, яким визначено об'єкти оподаткування транспортним податком і ставки податку на 2016 рік, не було прийняте та опубліковане у строки і в порядку встановленими законодавством, а тому, таке рішення не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. З огляду на це, представник позивача просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.06.2017 проти позовних вимог заперечила, пояснила суду, що при визначенні позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік контролюючим органом бралися до уваги інформація, отримана від органів внутрішніх справи, з якої вбачається, що автомобіль позивача використовувався до 5 років і має об'єм двигуна понад 3000 куб.см. Враховуючи наведене і керуючись рішеннями Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015 відповідачем було визначено позивачу податкове зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік у розмірі та порядку, визначених законодавством. Представник відповідача вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення правомірним, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Судом встановлено, що за позивачем - ОСОБА_3, 02.04.2013 зареєстроване право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER 200, об'єм двигуна 4661 л, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 820832 (а.с.11).

30.06.2016 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2396-13, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку за 2016 рік на рівні 25000,00 грн. (а.с.10).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд виходить з наступного.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII (далі - Закон України №71-VIII), відповідно до якого статтю 267 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції.

Згідно із підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

В свою чергу, за підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті - об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

За правилами підпункту 267.3.1 пункту 267.3 цієї статті, - базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

В силу підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Отже, з набранням чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування транспортним податком були транспортні засоби, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

У свою чергу, 01.01.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VІІІ (далі - Закон України №909-VІІІ), відповідно до якого підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України викладено у новій редакції.

Зокрема, згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону України №909-VІІІ), об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Отже, з набранням чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування транспортним податком стали транспортні засоби, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України передбачено, що до місцевих податків належить податок на майно, а згідно із пунктом 10.2 статті 10 цього ж Кодексу місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Підпунктами 12.1.1, 12.1.2, 12.1.4 пункту 12.1 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає: перелік загальнодержавних податків та зборів; перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад; положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів.

Повноваження міських рад щодо встановлення місцевих податків і зборів закріплені статтею 12 Податкового кодексу України.

В силу вимог підпункту 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України №909-VІІІ рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що Рівненською міською радою прийнято рішення №5253 від 18.06.2015 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку", яким скасовано рішення Рівненської міської ради №4831 від 22.01.2015 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" та затверджено нове Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку (а.с.31-34, 43-44).

В силу приписів пункту 3.1 даного рішення, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Рішенням Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016 "Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" були внесені зміни до рішення Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" (а.с.35-37).

В силу приписів п. 3.1 даного рішення, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Перевіряючи обґрунтованість доводів представника позивача про те, що належний позивачу автомобіль не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Згідно з статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 №928-VIII, станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн.

Таким чином, у 2016 році об'єктом оподаткування транспортним податком на території м.Рівне були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика) та внесено зміни у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 4 Методики передбачено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Пунктом 14 даної Методики визначено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розміщена інформація про середньоринкову вартість легкових автомобілів.

З інформації з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, наданої представником позивача, слідує, що середньоринкова вартість легкового автомобіля TOYOTA, LAND CRUISER 200, 2013 року випуску, пробіг якого складає 1471477 км (як самостійно зазначено позивачем) становить 941850,00 грн., що є меншим від 1033500,00 грн. (а.с.12).

Разом з тим, в силу вимог пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:

а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку;

б) розміру ставки податку;

в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Натомість, позивач із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку здійсненого контролюючим органом, зокрема, щодо показників, які впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, і відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, зареєстрованого за позивачем, до об'єкту оподаткування транспортним податком, не звертався, а тому посилання представника позивача на те, що середньоринкова вартість автомобіля, який належить позивачу не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2016, суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, суд критично оцінює інформацію з сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, надану позивачем, оскільки зазначений у ній пробіг легкового автомобіля на рівні 1471477 км. не може відповідати дійсності, і спростовується звітом про оцінку автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, реєстраційний номер НОМЕР_2, що був наданий суду безпосередньо представником позивача, де вказано, що станом на 25.05.2017 пробіг легкового автомобіля (пробіг КТЗ згідно показів лічильника одоментра та виходячи з середньорічного пробігу для даного класу КТЗ) становить 165365 км (а.с.60).

Посилання представника позивача на звіт про оцінку автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 05.06.2017 року, яким, на її думку, підтверджується те, що зазначений легковий автомобіль не може вважатися об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, суд не бере до уваги, позаяк складення такого звіту на підтвердження певного рівня середньо ринкової вартості легкового автомобіля суперечить нормам абзацу 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, якими встановлено виключний порядок її визначення саме центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та її розміщення на його офіційному веб-сайті.

Також, як зазначеному у цьому звіті, метою проведення оцінки було визначення ринкової вартості легкового автомобіля, під якою розуміється вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу (п.3 Національного стандарту №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440).

В той же час, за змістом пункту 3 Порядку, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Тому, поняття ринкової вартості та середньоринкової вартості транспортних засобів, по своїй суті не є аналогічними, оскільки визначаються за різними методами та на основі різних показників.

З приводу посилань представника позивача на положення ст. 4 Податкового кодексу України, слід зазначити, що відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 цієї статті, податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності, який гарантує, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Законом України №909-VIII, було змінено лише визначення об'єкта оподаткування транспортним податком, а не запроваджено новий транспортний податок в цілому.

Крім того, пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України №909-VІІІ визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Тобто, в даному випадку не встановлюється новий податок і не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до Податкового кодексу України, що запроваджують механізм справляння та порядок сплати транспортного податку встановленого Податковим кодексом України, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, визначеному підпунктом 12.3.4 пункту 12.3.4 статті 12 Податкового кодексу України.

Також, слід зауважити, що у разі застосування до спірних правовідносин положень статті 267 Податкового кодексу України, без урахування змін внесених Законом України №909-VІІІ, і рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" без урахування змін внесених рішенням Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016, належний позивачу легковий автомобіль тим більше є об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки використовувався до 5 років і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що нарахування відповідачем податкового зобов'язання з транспортного податку в даному випадку є правомірним.

З огляду на викладене, при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством. Відтак, підстави для скасування вказаного податкового повідомлення-рішення та задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь сторін по справі не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в позові до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2396-13 від 30.06.2016 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин повтанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Друзенко Н.В.