Справа № 377/196/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/196/17 Головуючий у 1-й інстанції: Термецька Н.Ф.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника відповідача: Полосьмак С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 року, -

У с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, у якому просив: визнати дії відповідача по відмові встановлення статусу інваліда війни та видачі йому відповідного посвідчення, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, протизаконними; зобов'язати відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що жодних правових підстав для надання статусу інваліда війни позивачеві як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який потенційно міг бути залучений до заходів Цивільної оборони відповідно до нормативно-правових актів щодо загальної організації Цивільної оборони, які були чинними на час аварії на Чорнобильській АЕС, на які він посилається у позовній заяві, немає.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися.

Колегією суддів установлено, що згідно посвідчення (категорія 1) серії НОМЕР_1 та вкладки «с» до нього, виданих 26.07.2012 року Київською обласною держадміністрацією (а.с.1), позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 14.02.1986 року по 22.06.1987 року позивач працював на Чорнобильській АЕС в ЦТПК на посаді машиніста насосних установок, що підтверджується довідкою від 06.04.1992 року №3860 (а.с.25 зворот). Також у довідці зазначено, що з 17.04.1986 року по 24.06.1986 року позивач працював із шкідливими умовами праці, з 25.06.1986 року з особливо шкідливими умовами праці в зоні іонізуючих випромінювань, а з 12.09.1988 року по 04.09.1989 року в РБУ виконавцем художніх робіт з особливо шкідливими умовами праці.

Відповідно до довідки № 2196, виданої заступником головного інженера по безпеці ЧАЕС від 26.08.1994 року (а.с.25 зворот), доза опромінення позивача за час знаходження в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 26.04.1986 року по 27.04.1986 року становить 10, 1 рад.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 02.07.2012 року (а.с.2) позивачу встановлена з 07 червня 2012 року довічно друга група інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з роботами по ЛНА на ЧАЕС.

Відповідно до експертного висновку центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв'язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і їх професійного характеру № 13 від 13 лютого 2012 року (а.с.8) захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

16 серпня 2016 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни і видачу йому відповідного посвідчення.

Листом начальника управління соціального захисту населення Славутицької міської ради від 08.09.2016 року № 23/01-15 відповідач повідомив позивача, що відповідно до наданих ним документів відсутні підстави для встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення згідно статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Уважаючи вказане рішення незаконним, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку зазначеному рішенню відповідача, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Закон України від 22.10.93р. № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII установлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.94р. № 302.

Згідно з пунктом 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення № 302 встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п. 10 Положення №302, «посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що документи, надані позивачем суду, не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони та відношення характеру виконуваних ним робіт до завдань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб.

Однак, колегія суддів уважає вказаний висновок помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог нормативно - правових актів з Цивільної оборони, які були чинні на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року, наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986 р., начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 р., начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної ради народних депутатів трудящих за 1986 рік(від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційний припис та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Тобто, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих. Отже, громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на ЧАЕС та її наслідків) залучалися до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Аналогічна правова позиція викладена також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2017 року.

Враховуючи те, що позивач є інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, виконував ці роботи у складі формувань Цивільної оборони, що підтверджується документально, відповідач, відмовляючи позивачу у наданні статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 Закону № 3551-XII та видачі відповідного посвідчення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, на підставі пункту 3 статті 198, пунктів 3, 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 12 квітня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області надати ОСОБА_3 статус інваліда війни та видати йому посвідчення інваліда війни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.