Справа № 823/1753/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1753/16 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Колос Чигиринщини» (далі - Позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни (далі - Відповідач 1), Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - Відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 (далі - Третя особа 1), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (далі - Третя особі 2) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, індексний номер 28686920, від 11.03.2016 року про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки, площею 1,9536 га, розміщеної в адмінмежах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_3, за Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н від 22.02.2010 року та договору про внесення змін до договору оренди землі, серія та номер: б/н від 01.06.2016 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 1,9536 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, виданий Чигиринською районною державною адміністрацією Черкаської області.

Відповідно до договору оренди від 22 лютого 2010 року ОСОБА_3 передав зазначену земельну ділянку у користування ТОВ «СП «Нібулон».

25.05.2011 року між ОСОБА_3 (Орендодавець) та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини» в особі директора ОСОБА_4 (Орендар) укладено договір оренди землі №77, за умовами якого Позивач отримав у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9536 га.

Цей договір укладено на 5 років та зареєстровано у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель здійснено запис від 03.08.2011 року №00170.

Договір оренди землі від 22.02.2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «СП «Нібулон» зареєстровано відповідно до рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.02.2106 року.

Також, 26.05.2016 року між ОСОБА_3 (Орендодавець) та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини» в особі директора ОСОБА_5 (Орендар) укладено договір оренди землі №089, згідно з яким Позивач отримав у користування названу земельну ділянку.

01 червня 2016 року внесено зміни до договору оренди землі від 22.02.2010 року, укладеного між ТОВ «СП «Нібулон» та ОСОБА_3, які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення державного реєстратора виконавчого комітету Чигиринської міської ради Грицаєнко О.А. від 11.03.2016 року (індексний №28686920).

У жовтні 2016 року Позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Плахи Т.І. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Рішенням №32048033 від 26.10.2016 року ПП «Колос Чигиринщини» відмовлено у вчиненні реєстраційної дії з підстав наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, оскільки право оренди на земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ «СП «Нібулон».

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі статтею 125 названого Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, право особи на оренду земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації відповідного права на підставі договору оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 4 Закону державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності, в тому числі право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 року по справі №2а-4126/11/1470 задоволено адміністративний позов ТОВ СП «Нібулон» та визнано протиправною бездіяльність відділу Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області, що полягає у нездійсненні державної реєстрації договору оренди землі від 22.02.2010 року щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_3, який укладено між ТОВ СП «НІБУЛОН» і власником земельної ділянки ОСОБА_3; вказане судове рішення набрало законної сили 04.07.2011 року.

11.03.2016 року державним реєстратором було прийнято оскаржуване рішення, індексний №28686920, про державну реєстрацію договору оренди землі, серія та номер: б/н від 22.02.2010 року та договору про внесення змін до договору оренди землі, серія та номер: б/н від 01.06.2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» цієї ж земельної ділянки.

Рішенням Верховного Суду України від 08.12.2010 року у справі №6-59080св10, яке було доповнено додатковим рішенням Верховного Суду України від 02.03.2011 року у справі №6-59080св10 витребувано від приватного підприємства «Колос Чигиринщини» та повернуто належну ОСОБА_7 земельну ділянку.

Згідно з частиною 3статті 10 Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

З наведених правових норм випливає, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором перевірено інформацію із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, та не знайдено наявність зареєстрованого речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини».

Частиною 1 статті 24 Закону передбачені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, серед яких у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Твердження апелянта про те, що фактично була здійснена подвійна реєстрація речових прав на земельну ділянку, а державний реєстратор не перевірив наявність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 Порядку надання органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, органу державної реєстрації прав доступу до перегляду кадастрових карт (планів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22 лютого 2012 року, доступ до перегляду кадастрових карт (планів) надається державним реєстраторам прав на нерухоме майно виключно для цілей ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 6 цього Порядку доступ до перегляду кадастрових карт (планів) надається стосовно земельної ділянки, щодо якої здійснюється розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва, щодо якого здійснюється розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року №613-VI встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Відповідно до частини 2 статті 38 названого Закону витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги.

Пунктом 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року визначено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Статтею 202 Земельного кодексу України передбачалось, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Згідно з пунктом 4 Розділ VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Пунктом 134 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру в разі внесення змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про таку земельну ділянку до Поземельної книги (в тому числі у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», під час перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки з державного реєстру земель) здійснюється Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 124 цього Порядку.

Відповідно до пункту 124 Порядку ведення Державного земельного кадастру Державний кадастровий реєстратор за результатами розгляду документів, поданих для внесення до Поземельної книги змін до відомостей про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у підпунктах 1 і 2 пункту 119 цього Порядку, вносить зміни до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі, яка містить відомості про відповідну земельну ділянку. До Поземельної книги в паперовій формі зміни до зазначених відомостей вносяться Державним кадастровим реєстратором у разі звернення власника або користувача земельної ділянки за внесенням певних відомостей (змін до них) до відповідної Поземельної книги та/або отриманням певних відомостей з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови ТОВ СП «Нібулон» у здійсненні 11.03.2016 року державної реєстрації договору від 01.06.2016 року про внесення змін до договору оренди землі від 22.02.2010 року.

Приписами ст.159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 16 червня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.