Справа № 819/130/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4596/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в якому просить:

визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 11/8 від 05.01.2017 згідно якого позивача звільнено з посади начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, у зв'язку з припиненням державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу»;

поновити позивача на посаді начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з 05.01.2017р.;

стягнути з відповідача на його корить середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2017 року по дату винесення рішення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на корить позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №11/8 від 05 січня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з 05 січня 2017 року. Постанову суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 звернено до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що з протоколу № 1 засідання дисциплінарної комісії Головного ТУЮ у Тернопільській області від 05.01.2017р. видно, що позивач безпідставно внесла до Реєстру відомості граф «по батькові», «місце народження дитини» та «місце проживання батьків» до актового запису про народження № 59 та 24.02.2016р. складеного Відділом 22.04.1944р. щодо ОСОБА_2 та актового запису про народження № 45, складеного Відділом 07.10.1945р. щодо ОСОБА_3 на підставі чого дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що зазначені порушення позивач вчиняла систематично. Однак, частиною третьою ст. 65 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4, позивач внесла до Реєстру зазначені відомості граф до актового запису № 59 24.12.2015р., а дисциплінарне стягнення за зазначене порушення застосовано 05.01.2017р., а тому відповідно до частини третьої ст. 65 Закону України «Про державну службу» позивач не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності, оскільки минув один рік після його вчинення. Отже, позивач вчинила один дисциплінарний проступок, а не вчиняла систематичні (повторно протягом року) дисциплінарні проступки, як встановила дисциплінарна комісія.

Крім того, із подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017р. випливає, що позивач порушила вимоги пункту 7 частини першої ст. 8 та пункту 5 частини другої ст. 65 Закону України «Про державну службу», а у самому висновку дисциплінарної комісії, яке оформлене протоколом № 1, вказано про те, що позивач порушила пункт 1 частини другої ст. 65 Закону України «Про державну службу», а саме Присягу державного службовця.

Суд першої інстанції посилається на те, що звільнення з державної служби є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою припинення державної служби є порушення посадовою особою присяги державного службовця, неможливість застосування до цієї особи за таке порушення заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення має бути належно вмотивовано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що дисциплінарна комісія безпідставно у зазначеному подані рекомендувала начальнику Головного ТУЮ у Тернопільській області ОСОБА_4 звільнити позивача зі займаної посади, оскільки за порушення пункту 5 частини другої ст. 65 Закону України «Про державну службу» державний службовець притягається до дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Крім того, подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 р. носить лише рекомендаційний характер, а відтак не є обов'язковим до виконання.

Водночас, суд зазначає, що відповідач зобов'язаний був видати оскаржений наказ на підставі зазначеного подання від 05.01.2017 р., як це визначено частиною першою ст. 77 Закону України «Про державну службу», а не на підставі протоколу № 1 засідання дисциплінарної комісії Головного ТУЮ у Тернопільській області від 05.01.2017 р., як це зробив відповідач.

Крім того, враховуючи те, що позивач за час виконання службових обов'язків зарекомендувала себе з позитивної сторони, була нагороджена грамотою та отримала подяку, до дисциплінарної відповідальності станом на 05.01.2017 р. не притягувалася, суд першої інстанції дійшов висновку, що дисциплінарна комісія під час визначення виду дисциплінарного стягнення зобов'язана була відповідно до ст. 74 Закону України «Про державну службу» враховувати зазначені обставини, оскільки такі обставини пом'якшують відповідальність.

Таким чином, дисциплінарна комісія розглянула подання заступника ОСОБА_5 про застосування дисциплінарного стягнення до позивача упереджено, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017р., внаслідок чого неправомірно зарекомендувала відповідачу звільнити позивача зі займаної посади та на підставі чого і відповідач видав оскаржений наказ.

Разом з тим, зі змісту оскарженого наказу, не зрозуміло з яких саме підстав і на підставі чого звільнено позивача, що є порушенням частини другої ст.77 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що Головному територіальному управлінню юстиції у Тернопільській області стало відомо про факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (24.12.2015р., 25.12.2015р., 24.02.1016р.) лише після отримання доручення Міністерства юстиції України від 14.12.2016р. № 27163-0-32-16/19.1 щодо підтвердження факту видачі Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області документів та повідомлення про відповідність їх відомостей даним паперових носіїв актових записів цивільного стану та перевірки документів.

Зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові не зазначено і не взято до уваги той факт, що посадова інструкція начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, яка 16.07.2014р. затверджена в.о. начальника реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_6 та з якою ознайомлена ОСОБА_1 16.07.2014р. була чинною під час вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (24.12.2015р., 25.12.2015р., 24.02.1016р.). В даній посадовій інструкції закріплені завдання та обов'язки, зокрема, у пункті 2.25 та 2.26 зазначено що, відповідає за належну організацію роботи щодо ведення Державного реєстру актів цивільного стану та внесення архівних даних до Реєстру, веде контроль за внесенням до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомостей про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть, а також внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 65, 66, 67 Закону України «Про державну службу» 05.01.2017р. начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ОСОБА_7 подано заступнику начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальнику Управління державної реєстрації ОСОБА_5 пропозицію щодо застосування дисциплінарного стягнення до начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1.

05.01.2017р. заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальником Управління державної реєстрації ОСОБА_5 подано в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 подання щодо застосування дисциплінарного стягнення до начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1.

Апелянт стверджує, що дисциплінарною комісією Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області розглянуто на засіданні комісії об'єктивно та всебічно, матеріали дисциплінарної справи щодо ОСОБА_1, начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (протоколом № 1 засідання дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Дисциплінарною комісією встановлено, що ОСОБА_1, начальником Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вчинялись систематично порушення п.7 ч.1 ст.8, п.5 ч.2 ст.65 та п.1 ч.2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищезазначене, в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 видано наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області «Про звільнення ОСОБА_1» від 05.01.2017р. № 11/8, яким звільнено ОСОБА_1, начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, з роботи у зв'язку з припиненням державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» з 05 січня 2017 року.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 протягом робочого дня, а саме: 05 січня 2017 року, перебувала у приміщенні Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Також, 05.01.2017 Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 запропоновано ознайомитись із наказом про звільнення та отримати його належним чином завірену копію, проте остання відмовилась.

У зв'язку із чим, Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області на адресу ОСОБА_1 надіслано лист від 06.01.2017р. № 5-22/64 щодо направлення для ознайомлення із наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області «Про звільнення ОСОБА_1» від 05.01.2017 № 11/8, копію даного наказу та повідомлено про необхідність з'явитись до відділу кадрової роботи та державної служби головного територіального управління юстиції для одержання трудової книжки, здачі посвідчення, належного оформлення обхідного листа, необхідності подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі п.4 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області «Про звільнення ОСОБА_1» № 11/8 від 5 січня 2017 року позивача звільнено з посади начальника Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у зв'язку з припиненням державної служби.

Підставою для видання оспорюваного наказу було подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 року.

Згідно зазначеного подання дисциплінарна комісія встановила, що ОСОБА_1 24-25 грудня 2015 року було безпідставно внесено до Реєстру відомості граф «по батькові», «місце народження дитини» та «місце проживання батьків» до актового запису про народження № 59, складеного Відділом 22.04.1944 року щодо ОСОБА_2 та актового запису про народження № 45, складеного Відділом 07.10.1945 року щодо ОСОБА_3, чим порушено п.2.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 (далі - Правила № 96/5).

Правовий статус позивача, в тому числі підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, врегульовано Законом України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, який частково втратив чинність з 01 травня 2016 року та Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, який набув чинності з 01 травня 2016 року.

Статтею 5 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ передбачено, що державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки, шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування, не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

У відповідності до ст.17 цього Закону громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Частиною 1 ст.3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII) встановлено, що цей закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно ч.1 ст.64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

У ч.2 ст.65 цього Закону наводиться перелік дисциплінарних проступків, якими, зокрема, є: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; дії, що шкодять авторитету державної служби.

За приписами ч.3 ст.65 Закону №889-VIII державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Частиною 1 ст.66 Закону №889-VIII визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії (ч.6 ст.66 Закону №889-VIII).

Згідно ч. 1, 10, 11 ст.69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення. Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Приписами частин 1 та 2 ст.77 Закону №889-VIII передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Судом апеляційної інстанції на підставі аналізу матеріалів справи встановлено, що юридична кваліфікація діям позивача надана відповідно до Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, який набув чинності з 01 травня 2016 року та включає в себе ст.ст. 65,66 та 67 Закону №889-VIII. При цьому саме звільнення позивача відбулось у зв'язку із систематичними порушеннями - п.7 ч.1 ст.8, п.п.1, 5 ч.2 ст.65 Закону №889-VIII (невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; вчиненням дисциплінарного проступку у виді порушення Присяги державного службовця).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що дії позивача, які кваліфікуються Головним територіальним управлінням юстиції у Тернопільській області як дисциплінарний проступок, вчинені нею 24-25 грудня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом №889-VІІІ, який набув чинності з 01 травня 2016 року.

Крім того, із подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 05.01.2017 року випливає, що позивач порушила вимоги п. 7 ч.1 ст. 8 та п.5 ч.2 ст. 65 Закону № 889-VІІІ, а у самому висновку дисциплінарної комісії, яке оформлене протоколом № 1, вказано про те, що позивач порушила п.1 ч.2 ст. 65 Закону № 889-VІІІ, а саме Присягу державного службовця.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, юридична кваліфікація дій державного службовця повинна ґрунтуватись на нормах законодавства України, чинного на момент вчинення ним дисциплінарного проступку, однак процедура застосування дисциплінарного стягнення повинна застосовуватися на підставі Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ.

На думку суду апеляційної інстанції відповідачем безпідставно кваліфіковано дії ОСОБА_1 на підставі норм Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набув чинності з 01 травня 2016 року, оскільки на момент вчинення таких дій вказаний нормативний акт не набув чинності, а тому дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, водночас процедура застосування дисциплінарного стягнення повинна відбуватись на підставі Закону №889-VІІІ.

Згідно ч.3 ст. 65 Закону № 889-VІІІ державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4, позивач внесла до Реєстру зазначені відомості граф до актового запису № 59 24.12.2015, а дисциплінарне стягнення за зазначене порушення застосовано 05.01.2017р., тому відповідно до частини третьої ст.65 Закону № 889-VІІІ позивач не може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності, оскільки минув один рік після його вчинення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що звільнення з державної служби є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою припинення державної служби є порушення посадовою особою присяги державного службовця, неможливість застосування до цієї особи за таке порушення заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення має бути належно вмотивовано.

Відповідно до ч.1,2 ст.74 Закону № 889-VІІІ дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частиною другою ст. 67 Закону № 889-VІІІ визначено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність державного службовця серед інших є: усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород.

Як випливає з пояснення ОСОБА_1 від 05.01.2017 р. та інших документів, що також є підставою для прийняття оскарженого наказу, позивач визнала свою провину у вчиненні порушення та зазначила, що в подальшому зобов'язується неухильно та у повній мірі дотримуватися всіх вимог, що само собою не тягне за собою звільнення з роботи.

З службової характеристики від 05.01.2017 р., яка складена начальником відділу державної реєстрації цивільного стану Управління державної реєстрації ОСОБА_7, випливає те, що позивач володіє системними знаннями, достатніми для вирішення завдань професійного характеру. Самостійно і оперативно приймає рішення та здійснює контроль за їх реалізацію.

Цілеспрямовано організовує свою роботу і може успішно керувати ситуаціями. Має ділову спрямованість та організаторські здібності.

Відповідно до службової записки, яка складена начальником відділу кадрової роботи та державної служби ОСОБА_8, позивач станом на 05.01.2017 року до дисциплінарної відповідальності не притягувалася.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного наказу, з огляду на що судом першої інстанції підставно скасовано останній як протиправний.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянтів на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №819/130/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
В. П. Сапіга

Повний текст судового рішення виготовлено 20.06.2017 року.