Справа № 817/1560/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"19" червня 2017 р. Справа № 817/1560/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Кузьмич Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування висновку ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року, складений відносно ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що перевіркою достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» встановлено, що позивачем вказано недостовірні відомості у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, що відображено у висновку.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 від 04.06.2002 року працював в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне, з 01.04.2016 року - в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області.

16.07.2015 року позивач подав на ім'я начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", до якої додав копію своєї декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

На запит про надання інформації Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 14.07.2016 року №9142/17-16-13-06-09 Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області надано листом від 21.07.2016 року №4952/13 копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_5 за 2004-2006 роки.

ОСОБА_5 надав на ім'я начальника Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області пояснення до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Висновок ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області містить інформацію про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади»та вказує на встановлення під час перевірки недостовірності відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, що полягало у тому, що загальна сума доходів декларанта та членів його сім'ї за І квартал 1998 року - ІІІ квартал 2006 року, що склала 167910,57 грн., є недостатньою для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої становить 206262,00 грн. та про невідповідність вартості даного майна наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

Не погоджуючись із висновком відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позов, вважаючи висновки відповідача про недостовірність відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивача такими, що фактично не знаходять свого підтвердження наявними письмовими доказами.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII (Закон України №1682-VII) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України №1682-VII очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах:

верховенства права та законності;

відкритості, прозорості та публічності;

презумпції невинуватості;

індивідуальної відповідальності;

гарантування права на захист.

Частиною 3 статті 1 Закону України №1682-VII передбачено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 Закону України №1682-VII визначено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Частиною 8 статті 3 Закону України №1682-VII встановлено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За правилами частини 1 статті 4 Закону України №1682-VII, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

В силу приписів пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" визначена Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162 (надалі - Порядок №1100).

Згідно з п. 3 Порядку №1100 перевірка включає такі стадії:

1)отримання від керівника відповідного органу запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2)одержання у разі необхідності від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки (послужного списку) особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3)проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4)повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5)одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6)підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Пунктом 4 Порядку №1100 визначено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Абзацами 6-10 пункту 6 Порядку №1100 передбачено, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел. Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації. Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел. Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку №1100 передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Зі справи вбачається, що 21.09.2005 року між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Рівнеміськбуд" укладено договір, предметом якого є фінансування будівництва житла за рахунок власних та кредитних коштів у спосіб пайової участі в будівництві житлового будинку на земельній ділянці, що розташована у місті Рівне по вул. Тракторна, 4 (пункт 1.1), шляхом перерахування коштів поетапно: І - 46500,00 грн. (вересень 2005 року); ІІ - 54258,75 грн. (січень 2006 року); ІІІ - 20000,00 грн. (березень 2006 року); IV - 48000,00 грн. (червень 2006 року); V - 48230,00 грн. (жовтень 2006 року) (пункт 4.1) (а.с. 17-19, 73-74, 78). Згідно умов додаткового договору від 14.07.2008 року ОСОБА_5 фактично сплатив кошти у сумі 206262,00 грн.

Як випливає з оспорюваного висновку, загальна сума доходів позивача та членів його сім'ї за І квартал 1998 року - ІІІ квартал 2006 року складає 167910,57 грн., в тому числі: 42380,40 грн. доходу у вигляді заробітної плати декларанта; 4330,17 грн. доходу дружини декларанта - ОСОБА_7; 121200,00 грн. доходу від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2005 року, укладеного зі ОСОБА_8

Позивач у своїх поясненнях до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказав, що розрахунок за придбану квартиру проводив з власних заощаджень та заощаджень свого батька - ОСОБА_9, який також позичив йому кошти в сумі 30000,00 грн., що підтверджується розпискою від 25.08.2005 року, доданою до пояснень.

Зі змісту оспорюваного висновку слідує, що вказані пояснення не взято до уваги з мотивів відсутності батька декларанта у відомостях декларації в якості члена сім'ї, а інформація про оформлення офіційної позики або кредиту в фінансових офіційних або ліцензійних установах держави відсутня.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача не можуть слугувати підставою для висновку про недостовірність відомостей, поданих позивачем з огляду на наступне.

Розписка, долучена позивачем до пояснень до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік належним чином підтверджує факт передачі позивачу коштів у сумі 30000,00 грн. від батька. Незазначення батька декларанта, так само, як і зобов"язання позивача фінансового характеру у відомостях декларації не впливає на сутність правовідносин, що виникли з приводу позики, та такі не можна розцінювати, як недостовірні. При цьому правильність заповнення декларантом будь-яких відомостей у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік не є предметом перевірки контролюючого органу в межах винесення оспорюваного висновку.

Крім того, у відповідності до записів у трудовій книжці та довідки від 01.11.2016 року №742, позивач з 26.02.1996 року працював лаборантом кафедри інженерної геодезії Української державної академії водного господарства, за час роботи на якій отримав дохід у сумі 1495,07 грн., що слід врахувати.

Також, у судове засідання представником позивача надано розписку від 29.09.2009 року на суму 20000,00 грн., які ОСОБА_5 позичив у матері ОСОБА_10.

Щодо правовідносин із договору позики Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року по справі №6-1967цс15 викладена наступна правова позиція.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частинами 1-2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, слід виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, слід зазначити, що дослідження розміру та джерел доходів членів сім'ї та близьких родичів особи, щодо якої проводиться перевірка, Закон України "Про очищення влади" не передбачає, проте він і не конкретизує, яке саме майно слід вважати набутим особою, щодо якої проводиться перевірка, не містить переліку джерел, доходи з яких мають враховуватися при перевірці та не визначає будь-яких критеріїв оцінки відповідності вартості майна розміру доходів.

В той же час, згідно з ст. 1 Закону України "Про громадянство України" законні джерела існування - заробітна плата, прибуток від підприємницької діяльності або власності, пенсія, стипендія, аліменти, соціальні виплати та допомога, власні фінансові заощадження або фінансова допомога від членів сім'ї, інших фізичних та юридичних осіб, що мають законні доходи.

Зі змісту п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" не вбачається, що доходи, які підлягають перевірці, повинні бути отримані виключно особою, яка підлягає перевірці. Даною нормою прямо встановлено, що перевірці підлягає достовірність вартості майна доходам, отриманим саме із законних джерел з метою підтвердження законності або незаконності джерел отримання доходів, на які придбано майно декларанта.

Враховуючи, що суми доходів отримані в якості позики від батьків позивача, такі слід вважати законними джерелами існування в розумінні п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", що відповідачем протиправно не враховано при наданні висновку.

Відтак, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року не відповідає критеріям правомірності та правомірно скасований судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" грудня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_5 АДРЕСА_3,33000

3- відповідачу: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

4- представник позивача: ОСОБА_3 АДРЕСА_4