Справа № 465/249/15-а
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

08.06.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова,

у складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася з позовом в суд до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 563 від 09.12.2014р. «Про демонтаж самочинно встановлених деревяних павільйонів та літніх майданчиків в паркові зоні на вул.Є.Коновальця-вул.Житомирській».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради надіслала позивач лист за №35-вих-3738 від 17.12.2014 року, який позивач отримала 18.12.2014 року. Як вбачається з тексту листа, відповідач зазначає, що надсилає його «для відома та виконання розпорядження голови районної адміністрації від 19.12.2014 р. №563 «Про демонтаж самочинно встановлених деревяних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на вул.Є.Коновальця-вул.Житомирській». Даний лист та Розпорядження №563 від 09.12.2014 р. підписав «В.о. голови районної адміністрації ОСОБА_2». Вважає дане розпорядження незаконним та протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Як зазначається у розпорядженні, при його виданні відповідач керувався рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. № 835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові».

Відповідно до п.1.1 даного Положення №835, останнє регулює процедуру вирішення питань, повязаних з самочинним будівництвом на території м.Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) обєктів містобудування та архітектури. Вважає, що відповідач не дотримався процедур, які описані у Положенні №835, оскільки позивача не викликали на міжвідомчу комісію, не повідомляли про розгляд мого питання, не витребовували документи, які повязані з обєктом, які відповідач зобовязує знести та не вчиняли інших процедурних дій, що передбачено у даному Положенні №835.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав аналогічні пояснення, просив задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив. В своїх письмових запереченнях вказує на те, що районна адміністрація є підзвітною та підконтрольною міській раді, виконавчому комітету міської ради, Львівському міському голові і підпорядкована першому заступнику міського голови. Зазаначає що до повноважень Франківської районної адміністрації у сфері будівництва віднесено надання дозволів на влаштування елементів благоустрою і озеленення у встановленому виконавчим комітетом порядку, розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо), підготовка висновків щодо зміни функціонального призначення господарських і допоміжних приміщень. Крім того, зазначає що Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року №835»про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Льбвові» передбачено право міжвідомчих комісій при районних адміністраціях приймати рішення про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва, зокрема, у разі порушення прав інших осіб. Звертає увагу суду, що дане положення застосовується не лише до самочинного будівництва, як такого, що визначене ст. 376 ЦК України, а й до перепланування, реконструкції та переобладнання житлових приміщень шляхом встановлення балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 09.12.2014 року Франківською районною адміністрацією Львівсьекої міської ради винесено розпорядження №563 «Про демонтаж самочинно встановлених деревяних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на вул.Є.Коновальця-вул.Житомирській», пунктом 2 якого було зобовязано ФОП ОСОБА_1 в місячний термін за власні кошти демонтувати самочинного встановлені деревяні павільйони площами 80,50 кв.м., 17.00 кв.м. та влаштовані літні майданчики площами 17,80 кв.м., 12,0 кв.м., 115,00 кв.м. в парковій зоні на вул.Є.Коновальця-вул.Житомирскій. Пунктом 3 цього Розпорядження зобовязано начальника відділу соціально-економічного розвитку у випадку невиконання вимог пункту 2 розпорядження, у двотижневий термін подати документи у Франківську районну адміністрацію для вирішення питання демонтажу самочинного встановлених деревяних павільйонів та літніх майданчиків в примусовому порядку.

Згідно договору оренди від 29.03.2010 року Львівська міська рада на підставі ухвали Львівської міської ради №899 від 07.06.2007р. «Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у м.Львові» та ухвала Львівської міської ради №2311 від 18.12.2008р. Про затвердження перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини Програми комплексного благоустрою території міста», №2606 від 09.04.2009р. «Про внесення змін та доповнень до ухвали міської ради від 18.12.2008 №2311 та змін до ухвали міської ради від21.05.2009 №2685 надає, а ФОП ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м.Львові на вул.Житомирська-вул.Є.Коновальця для обслуговування малої архітектурної форми.

Вказаний договір укладено на 2 (два) роки. Після закінчення строку договору орендар має переважне його право поновлення на новий строк.

При цьому, доказів про припинення договору оренди земельної ділянки яка знаходиться у м.Львові на вул.Житомирська-вул.Є.Коновальця під час розгляду справи суду не надано.

Як вбачається, з ухвали Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 року Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.08.2014 року в задоволенні позову прокурора Франківського районну м.Львова в інтересах держави в осоіб Львівської міської ради до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, треті особи які не заявляють самостійних вимог реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення павільйон, загальною площею 250,00 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.Є.Коновальця, 111 «А» у м.Львові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.06.2016 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року залишено в силі.

Відповідно до положень статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України «Про основи містобудування», відповідно до якої до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

Згідно з частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Так, згідно умов використання земельної ділянки Договору оренди землі від 29.03.2010 року земельна ділянка передається в оренду для обслуговування малої архітектурної форми. Категорія земельної ділянки за функціональним призначенням землі комерційного використання.

Відповідно до частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, органи місцевого самоврядування наділені правом контролю за дотриманням законодавства, що регулює містобудівну діяльність, зокрема, і щодо самочинно збудованих об'єктів, та встановлення такого факту.

Разом з тим, законодавство не наділяє орган місцевого самоврядування можливістю самостійно приймати рішення про перебудову чи знесення таких об'єктів, а зобов'язує звертатись до суду з відповідним позовом про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову або знесення самочинного будівництва за її рахунок.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 563 від 09.12.2014р. «Про демонтаж самочинно встановлених деревяних павільйонів та літніх майданчиків в паркові зоні на вул.Є.Коновальця-вул.Житомирській» винесено з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7-14, 17, 18, 69-71, 99, 103-106, 112, 128, 158-163 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження - задовольнити.

Скасувати Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 563 від 09.12.2014р. «Про демонтаж самочинно встановлених деревяних павільйонів та літніх майданчиків в паркові зоні на вул.Є.Коновальця-вул.Житомирській».

Стягнути з Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (м.Львів, вул. Генерала Чупринки, 85) в користь судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд міста Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ванівський Ю.М.