Справа № 804/2858/17
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 р. Справа № 804/2858/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор ОСОБА_5" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
13.05.2017 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито провадження за даним адміністративним позовом та справу призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с. 2).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обставини викладені у адміністративному позові підтвердила, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що висновки у акті перевірки є законними, позивачем не надано доказів використання у своїх господарській діяльності послуг, що були ним передбачені у договорі з ТОВ "Юджин", а тому податкове повідомлення-рішення вважає правомірним. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
За результатами перевірки 28 листопада 2016 року складений акт №2260/04-65-14-00/3958359(а.с.13-22).
Судом встановлено, що 05 жовтня 2015 року між ТОВ "Амстор ОСОБА_5" (замовник) та ТОВ "Юджин" (виконавець) було укладено договір №05/10-2015 про надання послуг, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець зобовязується надати визначені цим договором послуги, а замовник зобовязується прийняти та оплатити такі послуги. Пунктом 2.2. договору визначені послуги, які надаються за даним Договором:
- комерційне консультування замовника в процесі ведення замовником переговорів з третіми особами відносно оренди та суборенди приміщень, в тому числі по залученню потенційних суборендарів;
- правове та фінансове консультування замовника щодо одержання послуг, повязаних з обслуговуванням приміщень, представництво замовника в судах та державних органах України та інших держав, складання офіційних документів, договорів, фінансових звітів замовника;
- представництво замовника перед третіми особами під час здійснення замовником контролю за належним виконанням суборендарями своїх обовязків;
- надання рекомендацій щодо організації управління процесом суборенди;
- надання рекомендацій замовнику при складенні звітів щодо управління нерухомістю, періодичних бюджетів на здійснення експлуатації нерухомості, іншої звітності;
- підготовка комерційних пропозицій для існуючих та потенційних нових суборендарів, ведення переговорів щодо всіх договорів оренди та суборенди від імені замовника, одержання формального погодження нових та змінених договорів оренди та суборенди;
- нагляд за виконанням всіх субпідрядних договорів приміщень;
- послуги з комерційного управління торгівельними центрами;
- консультування з питань стратегії розвитку торгівельними центрами;
- контроль будь-якої діяльності, що має відношення до торгівельних центрів;
- організація в разі необхідності тендеру для відбору та призначення субпідрядників для надання різних необхідних послуг та робіт відносно торгівельних центрів;
- будь-які інші послуги узгоджені між виконавцем та замовником у письмовій формі.
Пунктом 2.3 договору визначено, що надання послуг здійснюється після оформлення відповідної додаткової угоди до даного договору, в якій визначено перелік послуг, які надаються, строк надання, плата за послуги та порядок розрахунків. Відповідно до п.3.1. договору строки надання послуг встановлюються за відповідними додатковими угодами за договором. Пунктом 6.1 визначено, що за надані послуги замовник виплачує виконавцю плату в розмірі, в порядку та у строки, що встановлюються відповідними додатковим угодами. Відповідно до п.7.1. договору приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами за фактом їх надання та оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг. (а.с.24-27).
Як вбачається з копії платіжного доручення №2122 від 04 березня 2016 року ТОВ "Амстор ОСОБА_5" перерахував на рахунок ТОВ "Юджин" кошти в розмірі 296860,00 грн. та платіжним дорученням №2217 від 21 березня 2016 року ТОВ "Амстор ОСОБА_5" перерахував на рахунок ТОВ "Юджин" кошти в розмірі 228140,00 грн. (а.с.31,32).
Відповідно до п. 75.1.2. ч. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів, суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів, робіт, послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.1, ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до підпункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обовязкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
З правового аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг. За відсутності ж останнього відсутні підстави для зменшення бази оподаткування податком на прибуток і податком на додану вартість за рахунок валових витрат та податкового кредиту.
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити доводи про наявність таких обставин:
- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у звязку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо повязані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій.
Оскільки виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших субєктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо повязано із діями таких субєктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи із практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж акт надання послуг, податкова накладна та платіжні доручення про перерахування коштів.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість обовязковому зясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо реальності та правомірності відображення у податковому обліку операції придбання послуг у ТОВ "Юджин" суд зауважує про відсутність підстав для беззаперечного висновку на користь позивача, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, між ТОВ "Амстор ОСОБА_5" та ТОВ "Юджин" було укладено додаткову угоду №2 до договору №05/10-2015 про надання послуг від 05.10.2015 року, за результатами виконання якої, між ТОВ "Амстор ОСОБА_5" та ТОВ "Юджин" було складено акт надання послуг за №39 від 31 січня 2017 року, відповідно до якого, ТОВ "Юджин" були надані послуги з комерційного управління обєкта нерухомості, інших актів надання послуг, звітів про надання послуг за даною додатковою угодою позивачем надано не було.
При цьому, з акту надання послуг №39 від 31 січня 2016 року, укладеного між ТОВ "Амстор ОСОБА_5" та ТОВ "Юджин" не вбачається деталізації послуг, які були надані ТОВ "Юджин", не визначено обсяг цих послуг, не зазначено їх вартість, кількість людей, що брали участь у виконанні вказаних робіт, їх рівень кваліфікації.
Крім того, як вбачається з акту перевірки від 28 листопада 2016 року №2260/04-65-14-00/3958359 ТОВ "Амстор ОСОБА_5" щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Юджин" за період січень 2016 року, за видами діяльності визначеними у ТОВ "Юджин" відсутня діяльність з надання послуг з комерційного управління обєкта нерухомості, як було зазначено у акті надання послуг за №39 від 31 січня 2017 року.
Проте, послуги, які визначені у додатковій угоді №2 до договору №05/10-2015 про надання послуг від 05.10.2015 року, надавались ТОВ "Юджин" в особі виконавчого директора ОСОБА_7, яка має кваліфікацію економіста, та ОСОБА_8 - керівником департаменту ТОВ "Юджин" з питань будівництва, який відряджався до міста Запоріжжя на 2 доби для надання консультаційних послуг працівникам компанії Амстор ОСОБА_5.
При цьому, згідно штатного розпису ТОВ "Амстор ОСОБА_5" з 01.01.2016 року на підприємстві було працевлаштовано 141,5 штатних одиниць (146 працівників), у т.ч. дирекція -4,5 шт.од., адміністративно-господарський департамент - 10 шт.од., департамент фінансів і звітності - 10 шт.од., департамент по роботі з персоналом - 1 шт.од., департамент операцій з нерухомості - 12 шт.од., юридичний департамент - 4,5 шт.од., департамент з обслуговування/експлуатації обєктів нерухомості - 99,5 шт.од., тобто підприємство має достатньо трудових ресурсів необхідних для ведення господарської діяльності.
Представником позивача в судовому засіданні на підтвердження виконання ТОВ "Юджин" робіт з надання послуг комерційного управління обєкта нерухомості, були надані копії матеріалів по торгівельним центрам, що перебувають у оренді позивача із фотокартками фасадів даних приміщень, описом комплексу, схемою приміщень, розташованих у них; копією концепції проекту "Система стимулювання менеджменту підприємства", копію протоколу зборів та документи, що були укладені позивачем на впровадження змін рекламних щитів, встановлення гіпсокартонних перегородок інше.
Оцінюючи вищезазначені документи, надані представником позивача в судовому засіданні, суд зазначає, що з їх змісту не вбачається, який саме вид послуг було надано ТОВ "Юджин", не простежується доцільність укладання спірної угоди із ТОВ "Юджин", оскільки відсутній обєктивний предметний звязок з фактами та результатами реальної господарської діяльності, тому дані документи не приймаються судом як належні.
Згідно положень національного законодавства неодмінною характерною рисою господарської діяльності в податкових правовідносинах є її направленість на отримання доходу в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.
Проте, в ході судового розгляду, судом не було встановлено економічної вигоди, що була на меті отримання доходу у подальшій господарській діяльності позивача при укладенні спірної угоди з контрагентом позивача.
З огляду на викладене, за переконанням суду, заявлені операції могли бути виконані безпосередньо позивачем.
Отже, всі вищевикладені факти свідчать про формальний підхід до оформлення первинних документів по вказаній операції та відповідно про їх юридичну дефектність.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відсутність реальності здійснення фінансово-господарської діяльності з контрагентом позивача.
Оцінуючи, усі доказі дослідженні судом в ході судового розгляду у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.9, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Амстор ОСОБА_5" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки визначені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 16 червня 2017 року.

Суддя ОСОБА_1