Справа № 826/5386/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2017 року № 826/5386/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ"

до Державної фіскальної служби України,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити дії.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовною до Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення в розмірі 6513020,00 грн. відображену Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" в рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р.; про зобов'язання Державної фіскальної служби України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення в розмірі 6513020,00 грн. відображену Товариством з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" в рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р., та відобразити відповідне збільшення у Витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

У позовній заяві Позивач просив визнати причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними та поновити пропущений строк звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду Позивач зазначив, що у період, що передував впровадженню системи електронного адміністрування податку на додану вартість і до початку 2017 р. господарська діяльність Позивача переважно була спрямована на створення (придбання та будівництво) основних фондів підприємства, в тому числі і будівництво об'єкта нерухомого майна, що призвело до виникнення від'ємного значення податку на додану вартість. У зв'язку із зазначеним характером господарської діяльності Позивача, і, як наслідок, наявності непогашеного від'ємного значення податку на додану вартість, у Позивача не було необхідності систематично відстежувати стан електронного рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Позивачем на підставі Витягу з системи електронного адміністрування (СЕА) ПДВ № 1865700 від 18.01.2017 р. та даних бухгалтерського обліку, було проведено інвентаризацію суми податку у СЕА ПДВ, на яку платник ПДВ-Позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 18.01.2017 р., за результатом якої встановлено розбіжність між обліковими даними Позивача та даними СЕА ПДВ, щодо суми податку у СЕА ПДВ, на яку платник ПДВ-Позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в розмірі 6513020,00 грн. з причини не відображення у СЕА ПДВ суми непогашеного від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, яка виникла до 30.06.2015 р. на підставі поданої Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р..

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач, після початку роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатному режимі на постійній основі, отримавши податкову декларацію з податку на додану вартість від 02.07.2015 р. за червень 2015 року, яка прийнята згідно Квитанції № 2 від 02.07.2015 р., своєчасно, протягом серпня 2015 року, не забезпечив відображення її показників у системі електронного адміністрування ПДВ, в результаті цього Відповідачем не забезпечено автоматичне збільшення від'ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду Позивача і на яку Позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, чим грубо порушено вимоги п. 2001.3 ст. 2001 та п. 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву суду не надав.

У відповідності до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що 02.07.2015 р. Позивачем подану Податкову декларацію з податку на додану вартість за період - червень 2015 р. (Реєстраційний номер ), в якій задекларовано значення рядка 24 (сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) - 6513020 грн.

Позивач зазначає, що на підставі Витягу з системи електронного адміністрування (СЕА) ПДВ № 1865700 від 18.01.2017 р. та даних бухгалтерського обліку, було проведено інвентаризацію суми податку у СЕА ПДВ, на яку платник ПДВ (Позивач) має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 18.01.2017 р., за результатом якої встановлено розбіжність між обліковими даними Позивача та даними СЕА ПДВ, щодо суми податку у СЕА ПДВ, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в розмірі 6513020,00 грн. з причини не відображення у СЕА ПДВ суми непогашеного від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, яка виникла до 30.06.2015 р. на підставі поданої Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р.

Позивач, не погоджуючись з відомостями, які містяться у Витягу з системи електронного адміністрування ПДВ № 1865700 від 18.01.2017 р. та бездіяльністю Відповідача по незабезпеченню автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку платник ПДВ має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення в розмірі 6513020 грн. відображену Позивачем у рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р., звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спірні правовідносини врегульовані п. 2001.3 ст. 2001та п. 34 Підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 569 та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 13).

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість визначено статтею 2001, якою було доповнено вказаний Кодекс згідно Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", що набрав законної сили з 01.01.2015р.

Так, згідно п. 2001.1. ст. 2001 ПК України, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених [у редакції, чинній до 31.12.2016 р. - виданих] та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, 01.01.2015 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, яким розділ XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено п. 34.

Крім того, 29.07.2015 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015 № 643-VIII яким п. 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України викладено у новій редакції: "…станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових УНаклОтр, УНаклВид та УМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом: …до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року). Суми такого від'ємного значення можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку".

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" від 16.07.2015 р. № 643-VIII, також, внесена зміна до п. 2001.3 ст. 2001 Податкового кодексу України. Пункт 2001.3 ст. 2001 доповнено абзацом такого змісту:

Під час обрахунку суми УНакл також використовуються показники, визначені пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу".

За змістом приписів п. 2001.3 ст. 2001 Податкового кодексу України, Платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (УНакл), обчислену за такою формулою:

УНакл=УНаклОтр+УМитн+УПопРах+УОвердрафт-УНаклВид-УВідшкод-УПеревищ, де:

УНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

УМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

УПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника податку рахунка в системі електронного адміністрування податку…

УОвердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останніх 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу…

УНаклВид - загальна сума податку за складеними платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

УВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань та результатів перевірок, що проводяться відповідно до цього Кодексу;

УПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції Закону № 643, який набрав чинності 29.07.2015) встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових УНаклОтр, УНаклВид та УМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема: 4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено в податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Державна фіскальна служба України 30 липня 2015 року повідомила план заходів ДФС для забезпечення реалізації норм Закону України №643-VІІІ з удосконалення системи електронного адміністрування ПДВ (http://sfs.gov.ua/baneryi/podatkovi-zmini-2015/elektronne-administruvannya-pdv/63853.html ), в розділі ІІІ якого передбачено обнуління показників та перерахунок суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), для зареєстрованих платників податку, зокрема: з 00 годин 00 хвилин 3 серпня 2015 року (на початок третього робочого дня після дня набрання чинності Законом № 643) ДФС буде проведено обнуління суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН, сформовану відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, та значення усіх її складових, визначених Податковим кодексом України, крім показників УНаклОтр, УМитн та УНаклВид, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року; протягом 3 серпня 2015 року (третього робочого дня після дня набрання чинності Законом № 643) сума УНакл зареєстрованим платникам податку збільшиться на суму середньомісячного розміру сум ПДВ, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених або розстрочених за останні 12 звітних місяців/4 квартали (УОвердрафт ); суму помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з ПДВ станом на 01.07.2015 (УПерепл); суму від'ємного значення податку, непогашеного станом на 1 липня 2015 року та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року; суму залишків коштів на електронних рахунках платників у системі електронного адміністрування ПДВ станом на початок робочого дня 3 серпня 2015 року за вирахуванням сум, заявлених платником у складі податкової звітності з податку за звітний (податковий) період за червень 2015 року до перерахування з електронного рахунку до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку та/або на поточний рахунок платника відповідно до пункту 2001.6 статті 2001 цього Кодексу, також така сума зменшується на суму податкових зобов'язань, задекларованих платником за звітний (податковий) період за червень 2015 року/II квартал 2015 року; на кінець третього робочого дня після дня набрання чинності Законом № 643 сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в ЄРПН (УНакл), буде обрахована на підставі оновлених значень усіх її складових та інших показників, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України.

Згідно повідомлення прес-служи ДФС України від 05.08.2016, опублікованого на офіційному веб-порталі ДФС України (http://sfs.gov.ua/media-tsentr/novini/209359.html ) ДФС України до 10 серпня 2015 року зобов'язувалась забезпечити збільшення зареєстрованим платникам податку сума УНакл на суму від'ємного значення, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованого платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень, що була надана платниками до 31 липня 2015 року.

У відповідності до п.1 Порядку №569 система електронного адміністрування податку запроваджується поетапно: на перехідний період (до 1 липня 2015 р. або іншої дати, визначеної окремим рішенням Верховної Ради України про скорочення такого періоду) - у тестовому режимі; із зазначеної дати - на постійній основі.

При цьому п.35 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що період з 1 лютого 2015 року до 1 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Згідно положень ст2001, пункту 34 Підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 569 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 р. № 1177), система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні Держаної фіскальної служби України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

На виконання приписів п. 2001.1. ст. 2001 Податкового кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" (далі - Порядок № 569) було затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ, яким визначено механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Відповідно до п.2 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

Отже, вказане, на думку Суду, свідчить про те, що на Державну фіскальну службу України законом фактично покладено повноваження адміністратора системи електронного адміністрування ПДВ, в тому числі, обов'язок щодо забезпечення, у випадках встановлених законом, автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість реєстраційної суми на суму непогашеного від'ємного значення.

Форми і порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість у період виникнення спірних правовідносин були встановлені Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року N 966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року N 13), який був чинний на момент подання Позивачем 02.07.2015 р. Податкової декларації з податку на додану вартість за період - червень 2015 р.

Згідно Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року N 966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року N 13), у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. у рядку 24 зазначається сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, яке виникло починаючи з лютого 2015 р., а в рядку 31 сума непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, яке виникло у податкових періодах до 01 лютого 2015 р.

Таким чином, протягом серпня 2015 року Державна фіскальна служба України у зв'язку з переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатний режим зобов'язана була автоматично збільшити значення суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24), та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 31), що зазначені у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року.

Тобто, всі непогашені залишки ПДВ, відображені у рядках 24 та 31 декларації з ПДВ за червень 2015 року, без проведення перевірок, автоматично, в силу їх заповнення, підлягають врахуванню у збільшення реєстраційної суми (УНакл).

Судом встановлено, що Відповідач, після початку роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатному режимі на постійній основі, отримавши податкову декларацію з податку на додану вартість від 02.07.2015 р. за червень 2015 року (прийняття зазначеної податкової декларації підтверджується Квитанцією № 2 від 02.07.2015 р.), своєчасно, протягом серпня 2015 року, не забезпечив відображення показника рядка 24 вказаної податкової декларації в розмірі 6513020 грн. у системі електронного адміністрування ПДВ, в результаті цього Відповідачем не забезпечено автоматичне збільшення від'ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду Позивача і на яку Позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

За змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, визначальним фактором для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме в податковій звітності з ПДВ платника податку.

В свою чергу, згідно п. 8 розділу 1, чинного на момент подання Позивачем 02.07.2015 р. Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р., Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року N 966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року N 13) до податкової звітності належать, зокрема, податкова декларація з податку на додану вартість.

Отже, Відповідачем, всупереч вимог підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, після обнуління показників в СЕА ПДВ, Позивачу не було автоматично збільшено значення реєстраційної суми на суму від'ємного значення в розмірі 6513020 грн., яка була зазначена Позивачем в рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість від 02.07.2015 р. за червень 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, Суд приходить до висновку про те, що в даному випадку мала місце протиправна бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у не відображенні показників Податкової декларації з податку на додану вартість від 02.07.2015 р. за червень 2015 року у системі електронного адміністрування ПДВ, в результаті цього Відповідачем не забезпечено автоматичне збільшення від'ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду Позивача і на яку Позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, що на думку суду, є порушенням вимог п. 2001.3 ст. 20011 та п. 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Внаслідок вказаної вище неправомірної бездіяльності ДФС України щодо виконання покладених на неї функцій як адміністратора системи електронного адміністрування ПДВ, Позивач, яким виконано всі умови, додержання яких вимагається для реалізації права на збільшення в СЕА реєстраційної суми відповідно до п. 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, позбавлений права використати від'ємне значення з податку на додану вартість шляхом реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без здійснення поповнення електронного рахунку Позивача з поточного банківського рахунку та/або може бути зобов'язаний нести додаткові та необґрунтовані витрати по сплаті податку.

Враховуючи вищевикладене, Суд прийшов до висновку, що Відповідач, в порушення п. 2001.3 ст. 2001 та п. 34 Підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, після початку роботи системи електронного адміністрування ПДВ у штатному режимі на постійній основі, отримавши Податкову декларацію з податку на додану вартість від 02.07.2015 р. за червень 2015 року (прийняття зазначеної податкової декларації підтверджується Квитанцією № 2 від 02.07.2015 р.), своєчасно, протягом серпня 2015 року, не забезпечив відображення показника рядка 24 вказаної податкової декларації в розмірі 6 513 020 грн. у системі електронного адміністрування ПДВ, в результаті цього Відповідачем не забезпечено автоматичне збільшення від'ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду Позивача і на яку Позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

На думку суду, Відповідач, не забезпечивши своєчасне відображення показника рядка 24 Податкової декларації з податку на додану вартість від 02.07.2015 р. за червень 2015 року в розмірі 6 513 020 грн. у системі електронного адміністрування ПДВ, порушив, також, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", а саме, права на мирне володіння своїм майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.".

Практика Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від'ємним значенням з податку на додану вартість) розглядається як позбавлення власності: "…Мирне володіння [майном] означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні [статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод], може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976))".

Суд вважає, що оскільки, згідно положень податкового законодавства система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні Держаної фіскальної служби України, і на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули, то на Державну фіскальну службу України покладається обов'язок щодо забезпечення автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку платник податків має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму непогашеного від'ємного значення податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини, даючи правову оцінку обраному позивачами способу захисту, вказує на те, що насамперед значення має його ефективність із точки зору ст. 13 Конвенції. Так, ефективний спосіб правового захисту повинен забезпечувати поновлення порушеного права та отримання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до зміни обсягу прав і забезпечення їх примусової реалізації, не відповідають вказаній міжнародній нормі.

Так, згідно висновку Європейського суду з прав людини, викладеному у п. 75 Рішення від 05.04.2005р. по справі "Афанасьєв проти України" (Заява N 38722/02), "…стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці…".

Суд вважає, що у даній справі належним способом захисту прав та інтересів Позивача є зобов'язання Державної фіскальної служби України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення в розмірі 6513020,00 грн. відображену Товариством з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" в рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р., та відобразити відповідне збільшення у Витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Таким чином Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо визнання бездіяльності Відповідача протиправною та зобов'язання Відповідача вчинити дії, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, ч.2 ст. 8, 11, 69, 70, 71, 94, 158 - 163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" () має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення в розмірі 6513020,00 грн. відображену Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" в рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р..

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, Львівська пл., буд. 8; Ідентифікаційний код 39292197) збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" () має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від'ємного значення в розмірі 6513020,00 грн. відображену Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" в рядку 24 Податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 р. від 02.07.2015 р., та відобразити відповідне збільшення у Витягу з системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

4. Стягнути з Державну фіскальну службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АС ІНВЕСТМЕНТ" () судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І. Келеберда